Номер провадження: 33/813/30/22
Номер справи місцевого суду: 512/750/21 
Головуючий у першій інстанції Брюховецький О.Ю. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Дубрянської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Савранського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн. 
З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.08.2021 року близько 09 години 30 хвилин по вул. Райдужній в смт. Саврань Подільського району Одеської області керувала мопедом Honda Dio без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та за допомогою спеціального технічного пристрою Драгер водій відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Савранського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначила, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)відеозапис, який міститься у матеріалах справи і який було покладено в основу судового рішення був здійснений з порушенням встановленого законом порядку, оскільки був здійснений на мобільний телефон, а тому не може бути належним доказом;
2)відеозапис проводився не з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків, а проводився епізодично та у службовому автомобілі;
3)права особи, передбачені ст. 268 КУпАП не були роз`яснені;
4)у разі відсутності або неможливості застосувати технічні засоби відеозапису, поліцейський зобов`язаний був зафіксувати факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та скласти протокол про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, що не було зроблено, замість цього запис було здійснено на мобільний телефон;
5)в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 наголошувала на тому, що мопедом не керувала, в стані алкогольного сп`янінням не знаходилась, що підтверджується відеозаписом.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповістив  ОСОБА_2 про дату, час та місце слухання його апеляційної скарги. Заяв, клопотань від ОСОБА_2 на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_2 . 
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №442292 від 19.08.2021 року з якого вбачається, що 19.08.2021 року о 09:30 год. в Одеській області в смт Саврань по вул. Райдужній, ОСОБА_2 керувала мопедом Honda Dio, державний номер б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від продуву приладу «Драгер» на місці зупинки та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-постанова адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №395094 від 19.08.2021 року з якої вбачається, що 19.08.2021 року о 09:40 год. в Одеській області в смт Саврань по вул. Райдужній, ОСОБА_2 керувала мопедом Honda Dio, державний номер б/н, без посвідчення водія, тобто без права керування таким транспортним засобом, чим порушила вимоги п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
-постанова адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №395132 від 19.08.2021 року з якої вбачається, що 19.08.2021 року о 10:10 год. в Одеській області в смт Саврань по вул. Райдужній, ОСОБА_2 керувала мопедом Honda Dio, державний номер б/н без одягнутого мотошолома, чим порушила п.п 2.3 в Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП;
-постанова адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №395094 від 19.08.2021 року з якої вбачається, що 19.08.2021 року о 09:40 год. в Одеській області в смт Саврань по вул. Райдужній, ОСОБА_2 керувала мопедом Honda Dio, державний номер б/н, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, чим порушила п.п. 30.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП;
-відеозапис, який міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що на задньому сидінні патрульного автомобіля сидить жінка. На питання поліцейського, вона відповіла, що її звати ОСОБА_2 . На питання поліцейського, чи вживала вона спиртні напої відповіла: «так, вживала одну пляшку пива, вчора вечорі». На питання чи керувала вона мопедом, відповіла: «так, керувала». На питання чи буде проходити тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», відповіла, що не буде. На пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу також відмовилась. Крім того погодилась із своїм правопорушенням. 
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Саме з підстав відмови  ОСОБА_2  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 19.08.2021 року та інкримінуються ОСОБА_2 .
Апелянт в своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що у разі відсутності або неможливості застосувати технічні засоби відеозапису, поліцейський зобов`язаний був зафіксувати факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та скласти протокол про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, що не було зроблено, замість цього запис було здійснено на мобільний телефон.
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що після цих змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_2 19.08.2021 року на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на пристрої «Драгер» відмовилася, також відмовилася проїхати до медичного закладу. 
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, відобразив його у протоколі про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Посилання ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки всупереч «Інструкції із застосування фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото –і кінозйомки, відеозапису» не проводився безперервно, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску та про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №015195 від 10.10.2021 року відносно ОСОБА_2 , достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Посилання ОСОБА_1 на те, що мопедом вона не керувала, в стані алкогольного сп`янінням не знаходилась, що підтверджується відеозаписом не заслуговують на увагу з огляду на те, що ОСОБА_2 від підпису у протоколі відмовилася, особистих пояснень не надала. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 оскаржила дії поліцейський у встановленому законом порядку. 
Крім того судом апеляційної інстанції були оглянуті наявні в матеріалах справи постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 6 ст. 121 КУпАП, які підтверджують керування мопедом Honda Dio. Доказів про те, що дані постанови були оскаржені, у зв`язку із їх незгодою матеріали справи також не містять.
Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням нею пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Савранського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова