ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/676/22 Справа № 185/3466/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко О.А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 липня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Макіївки Донецької області, громадянку України, розлучену, не працюючу, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
       За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2022 року о 19.50 годин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем “Daewoo Nexia” реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пров. Парковий в м. тернівка, відволіклась від керування вказаним транспортним засобом, не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого вчинила зіткнення з велосипедисткою ОСОБА_2 . В результаті ДТП велосипед отримав механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.2.3.б, 12.1, 13.1. ПДР України.
        ОСОБА_2  не погодилась з даним рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить постанову змінити, позбавивши ОСОБА_1 прав керування транспортними засобами на строк до одного року.
       В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції не врахував її думку щодо виду і міри адміністративного стягнення, що на даний час потерпіла перебуває на лікуванні в хірургічному відділенні, її велосипед пошкоджено, а також те, що ОСОБА_1 22.04.2022 року вже притягувалась до адміністративної відповідальності.
Крім того зазначає, що у постанові невірно зазначено дату народження ОСОБА_1 .
В судове засідання апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Враховуючи викладене, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності апелянта.
Заслухавши думку особи, що притягується до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, і в апеляційній скарзі не оскаржується. 
Аналізуючи вимоги апеляційної скарги про необхідність зміни судового рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, зазначаю наступне.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Враховуючи викладене, дані про особу ОСОБА_1 , її вік, майновий стан, вважаю, що стягнення у виді штрафу, накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню її вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню останньою нових правопорушень. 
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Посилання апелянта на її перебування на стаціонарному лікуванні, не заслуговують на увагу, оскільки вказане не підтверджене належними та допустимим доказами, як не підтверджено і наявність ушкоджень, отриманих потерпілою в результаті даної ДТП. 
Твердження ОСОБА_2 про те, що у постанові судом допущено помилку та не вірно зазначено місяць народження особи, що притягується до адміністративної відповідальні — заслуговують на увагу, однак не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення в цілому. Вказана помилка може бути виправлена судом в порядку виконання судового рішення.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
       Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                         Г.П. Слоквенко