ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року 
м. Київ

cправа №  921/68/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Уркевича В. Ю. - головуючого, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,
за участю секретаря судового засідання Брінцової А. М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фермерського господарства «Калина-3»
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 (головуючий суддя Гриців В. М., судді Зварич О. В., Якімець Г. Г.) у справі
за позовом Фермерського господарства «Калина-3»
до Великогаївської сільської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство «Аргон»,
про визнання протиправними дій Великогаївської сільської ради щодо проведення аукціону                    № 30969, лот № 62172 з передачі в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею            21,3474 га, що знаходиться на території Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639; визнання права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 21,3474 га, що знаходиться на території Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639 за Фермерським господарством «Калина-3», 
за участю представників:
позивача - Матуса Т. А. (адвокат, взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції),
відповідача - Чаповського В. В. (у порядку самопредставництва),
третьої особи - не з`явився.
СУТЬ СПОРУ:
1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) згідно з державним актом на право постійного користування землею надана земельна ділянка площею 28,48 га для ведення селянського (фермерського) господарства.
2.          Фермерське господарство «Калина-3» (далі - ФГ «Калина-3», позивач) вважає, що земельна ділянка площею 21,3474 га, яка залишилась після розпаювання вищевказаної земельної ділянки, але за результатами проведення Великогаївською сільською радою            (далі - Великогаївська сільрада, відповідач) аукціону передана в оренду Приватному підприємству «Аргон» (далі - ПП «Аргон», третя особа) продовжує перебувати у постійному користуванні позивача.
3.          Оскільки, на переконання ФГ «Калина-3», вказаними діями відповідача порушено його право постійного користування землею, позивач звернувся до суду та просив визнати протиправними дії Великогаївської сільради щодо проведення аукціону з передачі в оренду земельної ділянки та визнати за позивачем право постійного користування нею.
4.          Суд першої інстанції позов задовольнив. Апеляційний господарський суд рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
5.          ФГ «Калина-3» звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.
6.          Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу частково, виходячи з такого.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
7.          У лютому 2021 року ФГ «Калина-3» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Великогаївської сільради про:
- визнання протиправними дій Великогаївської сільради щодо проведення аукціону № 30969, лот № 62172 з передачі в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 21,3474 га, що знаходиться на території Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області                             (далі - Грабовецька сільрада), кадастровий номер 6125282300:01:001:0639;
- визнання права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею             21,3474 га, що знаходиться на території Грабовецької сільради, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, за ФГ «Калина-3».
8.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 була надана у постійне користування земельна ділянка площею 28,48 га згідно з державним актом на право постійного користування землею від 10.10.2001 № 87 серії ТР 503, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 87 (далі - державний акт).
9.          У подальшому цю земельну ділянку було поділено шляхом розпаювання та надано голові та членам ФГ «Калина-3» у власність земельні ділянки загальною площею 7,5826 га.
10.          Позивач вважає, що земельна ділянка площею 21,3474 га, яка залишилась після розпаювання, продовжує перебувати у постійному користуванні ФГ «Калина-3». 
11.          Разом з тим 11.02.2021 з інформації на офіційному вебсайті Держгеокадастру позивачу стало відомо про те, що земельна ділянка площею 21,3474 га, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, виставлена на аукціон щодо передачі її в оренду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
12.          10.10.2001 Тернопільською районною державною адміністрацією (далі - Тернопільська РДА) на підставі рішення Грабовецької сільради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області від 23.09.1992 ОСОБА_1 виданий державний акт.
13.          Згідно з державним актом у постійне користування надана земельна ділянка площею              28,46 га в межах згідно з планом, що розташована на території Грабовецької сільради, для ведення селянського (фермерського) господарства.
14.          У березні 2011 року ФГ «Калина-3» звернулось до голови Тернопільської РДА із заявою та клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність голові та членам ФГ «Калина-3» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) загальною площею 7,5826 га для ведення фермерського господарства.
15.          Розпорядженням голови Тернопільської РДА від 30.05.2011 № 435 (далі - розпорядження від 30.05.2011 № 435) затверджено проект землеустрою щодо відведення голові та членам                  ФГ «Калина-3» у власність земельних ділянок загальною площею 7,5826 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі, що перебувають в постійному користуванні голови ФГ «Калина-3» ОСОБА_2 - рілля (державний акт)) за межами населеного пункту на території Грабовецької сільради (пункт 1). Передано голові та членам ФГ «Калина-3» у власність земельні ділянки загальною площею 7,5826 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі, що перебувають в постійному користуванні ФГ «Калина-3»                                 ОСОБА_2 - рілля (державний акт)) за межами населеного пункту на території Грабовецької сільради), в тому числі: ОСОБА_2 ділянка № 1 площею 1,8957 га, ОСОБА_2 ділянка № 2 площею 1,8956 га; ОСОБА_3 ділянка № 3 площею 1,8956 га; ОСОБА_4 ділянка № 4 площею 1,8957 га (пункт 2).
16.          Згідно з цим розпорядженням вирішено ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ,                     ОСОБА_3 , ОСОБА_4 оформити державні акти на право власності на землю (пункт 3),                ФГ «Калина-3» укласти договір оренди з Тернопільською РДА на земельну ділянку загальною площею 20,8974 га (пункт 4), визнати таким, що втратив чинність, державний акт (пункт 5).
17.          З інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що Великогаївська сільрада є суб`єктом права власності на земельну ділянку площею 21,3474 га, кадастровий номером 6125282300:01:001:0639, для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту села Грабовець Великогаївської сільради. Форма власності комунальна. Дата державної реєстрації в державному реєстрі прав 25.09.2018.
18.          04.11.2020 Великогаївська сільрада ухвалила рішення № 1251 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким, зокрема, вирішила: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення (виду функціонального використання) сільськогосподарського призначення комунальної власності для подальшого продажу права оренди на земельних торгах площею 21,3474 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, яка розташована за межами населеного пункту села Грабовець Великогаївської сільради (пункт 3); зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку 21,3474 га для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту села Грабовець Великогаївської сільради, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639 (пункт 4); продати на земельних торгах (аукціоні) право оренди на 7 (сім) років на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, площею 21,3474 га для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту села Грабовець Великогаївської сільради.
19.          18.02.2021 проведено аукціон з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 21,3474 га, що знаходиться на території Грабовецької сільради, кадастровий номер: 6125282300:01:001:0639.
20.          Переможцем торгів (аукціону) визнано ПП «Аргон».
21.          18.02.2021 Великогаївська сільрада та ПП «Агрон» уклали договір оренди земельної ділянки. 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
22.          Господарський суд Тернопільської області рішенням від 09.06.2021 (суддя Чопко Ю. О.) позов задовольнив.
23.          Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення Великогаївської сільради про проведення аукціону з продажу права оренди земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні, порушує права такого землекористувача, є протиправним та недійсним на підставі пункту «г» частини другої статті 152 Земельного кодексу України.
24.          Суд першої інстанції зазначив, що у розпорядженні від 30.05.2011 № 435 не йдеться про позбавлення права постійного користування землею, у пункті 5 розпорядження зазначено про визнання таким, що втратив чинність, державного акта.
25.          На думку місцевого господарського суду, очевидно малося на увазі те, що акт втрачає свою силу після оформлення договору оренди, що передбачено в пункті 4 розпорядження. Поки договір оренди не укладено, право постійного користування земельною ділянкою за                     ФГ «Калина-3» зберігається в повному обсязі.
26.          Північний апеляційний господарський суд постановою від 10.02.2022 рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.06.2021 скасував, ухвалив нове рішення, яким у позові відмовив повністю.
27.          Судове рішення мотивовано тим, що розпорядження від 30.05.2011 № 435, ухвалене за зверненням ФГ «Калина-3» та відповідно до чинного на час прийняття законодавства, не оскаржене та є чинним.
28.          Отже, на підставі вказаного розпорядження відбувся поділ земельної ділянки площею                  28,46 га для ведення фермерського господарства, наданої у постійне користування                       ФГ «Калина-3», та втратив чинність державний акт. Більше того, земельна ділянка площею              28,46 га припинила своє існування.
29.          Натомість ФГ «Калина-3» повинно було укласти з Тернопільською РДА договір оренди іншої земельної ділянки загальною площею 20,8974 га для ведення фермерського господарства.
30.          Суд апеляційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи немає договору оренди земельної ділянки загальною площею 20,8974 га, укладеного з орендарем - ФГ «Калина-3». Відсутні кадастровий номер земельної ділянки площею 20,8974 га та проект землеустрою щодо земельної ділянки ФГ «Калина-3».
31.          Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 21,3474 га, що знаходиться за межами населеного пункту села Грабовець Великогаївської сільради, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, тотожна земельній ділянці для ведення фермерського господарства на території Грабовецької сільради загальною площею 20,8974 га, щодо якої відповідно до розпорядження від 30.05.2011 № 435 позивач повинен був укласти договір оренди.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
32.          У травні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФГ «Калина-3», в якій скаржник просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022, рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.06.2021 залишити в силі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційних скарг та заперечень на них
33.          Підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
34.          На обґрунтування підстави касаційного оскарження скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права, зокрема, статті 141 Земельного кодексу України та статті 75 Господарського процесуального кодексу України у подібних правовідносинах.
35.          ФГ «Калина-3» зазначає, що виключні підстави припинення права користування земельною ділянкою містяться в статті 141 Земельного кодексу України, а розпорядження від 30.05.2011 № 435 не є такою підставою.
36.          На думку скаржника, помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що оскільки вказане розпорядження є чинним та не скасованим, то ФГ «Калина-3» втратило право постійного користування земельною ділянкою.
37.          Разом з тим ФГ «Калина-3» вважає, що обставина щодо тотожності земельних ділянок (площею 21,3474 га та 20,8974 га) підтверджується матеріалами справи (лист відповідача від 18.12.2020 № 119) та визнається відповідачем та третьою особою у заявах по суті спору, тому відповідно до частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України така обставина не підлягає доказуванню.
38.          У судовому засіданні представник позивача підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
39.          Великогаївська сільрада у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, а постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
40.          03.08.2022 (відповідно до поштових відміток на конверті) Великогаївська сільрада направила до Верховного Суду доповнення до відзиву на касаційну скаргу, які судом касаційної інстанції залишаються без розгляду, оскільки подані з порушенням встановленого ухвалою Верховного Суду від 05.07.2022 строку до 22.07.2022 на подання відзиву і клопотання про продовження такого строку відповідачем не заявлено.
41.          У судовому засіданні представник відповідача виклав заперечення проти касаційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.
42.          У відзиві на касаційну скаргу ПП «Аргон» вказує, що ФГ «Калина-3» не підтвердило факт тотожності земельної ділянки, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, що перебуває в оренді третьої особи, із земельною ділянкою, що була надана у постійне користування                   ОСОБА_2 згідно з державним актом, а земельна ділянка площею 28,48 га припинила своє існування.
43.          ПП «Аргон» також вважає, що аукціон з передачі в оренду земельної ділянки площею      21,3474 га, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, що знаходиться на території Грабовецької сільради, проведено відповідно до вимог чинного законодавства. 
44.  З огляду на викладене третя особа просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
45.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
46.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
47.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Великогаївської сільради про проведення аукціону з продажу права оренди земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні позивача, порушує права такого землекористувача та є протиправним.
48.          Разом з тим суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що розпорядження від 30.05.2011 № 435, ухвалене за зверненням ФГ «Калина-3» та відповідно до чинного на час прийняття законодавства, не оскаржене і є чинним.
49.          На підставі вказаного розпорядження відбувся поділ земельної ділянки площею 28,46 га для ведення фермерського господарства, наданої у постійне користування ФГ «Калина-3», та втратив чинність державний акт. Більш того, земельна ділянка площею 28,46 га припинила своє існування. Натомість ФГ «Калина-3» повинне було укласти з Тернопільською РДА договір оренди іншої земельної ділянки загальною площею 20,8974 га для ведення фермерського господарства.
50.          Наведене, на переконання апеляційного господарського суду, спростовує висновки суду першої інстанції про незаконне позбавлення ФГ «Калина-3» права користування земельною ділянкою, яке посвідчене державним актом.
51.          Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
52.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.10.2001 Тернопільською РДА на підставі рішення Грабовецької сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області від 23.09.1992 ОСОБА_2 виданий державний акт.
53.          Згідно з державним актом у постійне користування надана земельна ділянка площею                28,46 га в межах згідно з планом, розташована на території Грабовецької сільради, для ведення селянського (фермерського) господарства.
54.          Селянське (фермерське) господарство «Калина» (далі - СФГ «Калина»), яке змінило назву на ФГ «Калина-3» (код ЄДРПОУ 14045118), засновано 06.10.1992 ОСОБА_2 .
55.          Згідно із частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент створення фермерського господарства) громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.
56.          Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент створення фермерського господарства) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.
57.          Згідно із частиною першою статті 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент створення фермерського господарства) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
58.          З наведеного нормативного регулювання вбачається, що на момент надання земельної ділянки ОСОБА_2 земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства надавалась йому не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.
59.          Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції, чинній на момент створення фермерського господарства) втратив чинність 29.07.2003 - з моменту набрання чинності Законом України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство») після одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.
60.          Звідси законодавством, чинним на момент створення СФГ «Калина», було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, без створення такого селянського (фермерського) господарства.
61.          19.06.2003 було прийнято новий Закон України № 937-IV «Про фермерське господарство», яким Закон України № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» визнано таким, що втратив чинність.
62.          У статті 1 вказаного Закону зазначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
63.          Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.
64.          Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
65.          Отже, й на сьогодні можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.
66.          З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.
67.          Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 320/5724/17 (провадження № 14-385цс19), від 23.06.2020 у справі                              № 922/989/18 (провадження № 12-205гс19).
68.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що у березні 2011 року ФГ «Калина-3» звернулось до голови Тернопільської РДА із заявою та клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність голові та членам ФГ «Калина-3» ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 площею            7,5826 га для ведення фермерського господарства.
69.          Розпорядженням від 30.05.2011 № 435 затверджено проект землеустрою щодо відведення голові та членам ФГ «Калина-3» у власність земельних ділянок загальною площею 7,5826 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі, що перебувають в постійному користуванні голови ФГ «Калина-3» ОСОБА_2 - рілля (державний акт)) за межами населеного пункту на території Грабовецької сільради (пункт 1). Передано голові та членам ФГ «Калина-3» у власність земельні ділянки загальною площею 7,5826 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі, що перебувають в постійному користуванні ФГ «Калина-3» ОСОБА_2 - рілля (державний акт)) за межами населеного пункту на території Грабовецької сільради), в тому числі: ОСОБА_2 ділянка № 1 площею 1,8957 га, ОСОБА_2 ділянка № 2 площею 1,8956 га; ОСОБА_3 ділянка № 3 площею 1,8956 га; ОСОБА_4 ділянка № 4 площею 1,8957 га (пункт 2).
70.          Згідно з цим розпорядженням вирішено ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ,                  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 оформити державні акти на право власності на землю (пункт 3),                  ФГ «Калина-3» укласти договір оренди з Тернопільською РДА на земельну ділянку загальною площею 20,8974 га (пункт 4), визнати таким, що втратив чинність, державний акт (пункт 5).
71.          Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (частина 2 статті 95 вказаного Кодексу).
72.          Конституційний Суд України у Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 вказав, що стаття                      92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб.
73.          Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.
74.          Разом із тим відповідно до статті 141 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до Тернопільської РДА та прийняття розпорядженням від 30.05.2011 № 435), підставами припинення права користування земельною ділянкою є:                 а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;  е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
75.          За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. 
76.          Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. 
77.          Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140- 149 Земельного кодексу України. 
78.          Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному у вищенаведеному Рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005.
79.          Подібні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 (провадження № 12-57гс19), від 23.06.2020 у справі                         № 922/989/18 (провадження № 12-205гс19).
80.          Відповідно до частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. А частинами третьою та четвертою статті 142 Земельного кодексу України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки; власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
81.          З аналізу наведених норм вбачається, що право добровільної відмови від права користування земельною ділянкою має саме землекористувач, а повноваженнями з прийняття рішення про припинення такого права наділений лише власник земельної ділянки (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі                                            № 915/1917/19).
82.          Отже, враховуючи наведені приписи законодавства, припинення права постійного користування земельною ділянкою може бути здійснено лише власником земельної ділянки (його уповноваженим органом). При цьому прийняттю рішення про таке припинення має передувати подання землекористувачем заяви про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою власнику земельної ділянки (його уповноваженому органу).
83.          Разом з тим у постановах від 18.11.2020 у справі № 904/6059/19 та від 17.05.2021 у справі    № 923/196/20 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі поділу земельної ділянки змінюються межі, площа та кадастровий номер цієї земельної ділянки, проте обсяг прав попереднього землекористувача, набутий на таку земельну ділянку у встановленому законом порядку на підставі державного акта на право постійного користування землею, не змінюється.
84.          Місцевий господарський суд зазначив, що у випадках, передбачених у пунктах «а», «в», «е» статті 141 Земельного кодексу України, припинення права користування здійснюється згідно з волевиявленням самого землекористувача.
85.          Суд першої інстанції правильно встановив, що розпорядженням від 30.05.2011 № 435 не припинено права постійного користування землею ФГ «Калина-3» щодо всієї земельної ділянки.
86.          ФГ «Калина-3», звертаючись до Тернопільської РДА із заявою та клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність голові та членам ФГ «Калина-3» ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 загальною площею 7,5826 га для ведення фермерського господарства, не зазначало про добровільну відмову від права постійного користування всією земельною ділянкою, відповідної заяви власнику земельної ділянки (його уповноваженому органу) не подавало.
87.          Тобто відсутні правові підстави, передбачені положеннями статей 141- 143 Земельного кодексу України, для припинення права ФГ «Калина-3» постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 20,8974 га, що знаходиться на території Грабовецької сільради, яка надана у постійне користування згідно з державним актом для ведення селянського (фермерського) господарства.
88.          Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
89.          Звідси суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Великогаївської сільради про проведення аукціону з продажу права оренди земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні позивача, порушує права такого землекористувача - ФГ «Калина-3».
90.          Разом з тим з огляду на висновки Верховного Суду про те, що у ФГ «Калина-3» не припинилося право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 20,8974 га, що знаходиться на території Грабовецької сільради, яка надана позивачу у постійне користування згідно з державним актом для ведення селянського (фермерського) господарства, позовна вимога про визнання права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 21,3474 га, що знаходиться на території Грабовецької сільради, кадастровий номер 6125282300:01:001:0639, за ФГ «Калина-3» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 20,8974 га, що знаходиться на території Грабовецької сільради. Таким чином, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.
91.          Доводи скаржника стосовно того, що обставина щодо тотожності земельних ділянок площею 21,3474 га та 20,8974 га підтверджується матеріалами справи (лист відповідача від 18.12.2020 № 119) та визнається відповідачем та третьою особою у заявах по суті спору, тому відповідно до частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України така обставина не підлягає доказуванню, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки площа земельної ділянки не може бути встановлена на підставі пояснень учасників судового процесу.
92.          Звідси, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість касаційної скарги, наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення місцевого господарського суду зі зміною пунктів 1, 3 його резолютивної частини шляхом викладення в новій редакції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
93.          Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд, скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
94.          Згідно із частинами першою, четвертою статті 311 Господарського процесуального кодексу України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
95.          Відповідно до статті 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
96.          Зважаючи на викладене, касаційну скаргу ФГ «Калина-3» необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі, виклавши пункти 1, 3 його резолютивної частини в новій редакції.
Щодо судових витрат
97.          У зв`язку зі скасуванням постанови суду апеляційної інстанції та залишенням у силі рішення суду першої інстанції про фактичне задоволення позовних вимог, Верховний Суд вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат, а саме покласти витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 9080,00 грн на відповідача.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1.          Касаційну скаргу Фермерського господарства «Калина-3» задовольнити частково.
2.          Постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 у справі                         № 921/68/21 скасувати.
3.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.06.2021 у справі № 921/68/21 залишити в силі, виклавши пункти 1, 3 його резолютивної частини в такій редакції:
« 1. Позов задовольнити частково.
3. Визнати право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 20,8974 га, що знаходиться на території Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, за Фермерським господарством «Калина-3».
4.          Стягнути з Великогаївської сільської ради (вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, 47722, ідентифікаційний код 04394875) на користь Фермерського господарства «Калина-3» (вул. Дружби, 15, с. Грабовець, Тернопільський район, Тернопільська область, 47743, ідентифікаційний код 14045118) 9080,00 грн (дев`ять тисяч вісімдесят гривень 00 копійок) судового збору за подання касаційної скарги.
5.          Доручити Господарському суду Тернопільської області видати наказ на виконання цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      В. Ю. Уркевич
Судді:                                                                                           Г. М. Мачульський
                                                                                                              Є. В. Краснов