ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/11277/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Замкової А.О. 
за участю позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від 10.09.2021  року (суддя суду першої інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/11277/21, прийняту в м. Дніпро в порядку письмового провадження,   за позовом    ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити певні дії,-  
ВСТАНОВИВ:
09.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся  до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з позовом, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях) з 20.06.2015 року по 26.07.2016 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період мобілізації на військову службу з 20.06.2015 року по 26.07.2016 року, до пільгового стажу в потрійному розмірі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду мобілізації на військову службу з 20.06.2015 року по 26.07.2016 року в потрійному розмірі з 04.08.2016 року;
- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування у повному обсязі стажу роботи ОСОБА_1 в Державне підприємство “Придніпровський завод кольорових металів” в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року у шкідливих умовах праці у виробництві дорогоцінних металів по пільговій професії старший виробничій майстер металургійної дільниці, що передбачена підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за №36.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в Державному підприємстві “Придніпровський завод кольорових металів” в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року у шкідливих умовами праці у виробництві дорогоцінних металів по пільговій професії старший виробничій майстер металургійної дільниці, що передбачена підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за №36, починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії 24.07.2014.
В обґрунтування позову вказано, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Позивач звернувся до відповідача із зверненням з питання обчислення стажу, відповідачем у відповідь на запит позивача надано відповідь відповідно до якої вказано, що до пільгового стажу роботи позивача за списком №1 не зарахований період роботи з 01.06.2004 року по 06.11.2008 року, оскільки відсутні документи, підтверджуючі проведення атестації робочих місць на підприємстві та не зараховано період з 01.05.2015 року по 31.12.2015 року, оскільки відсутня інформація застрахованої особи про розмір грошового забезпечення та довідка про нараховані судми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за вказаний період. Також, відповідачем вказано, що період участі у бойових діях згідно довідок №261 від 26.07.2016 року та №33 від 27.04.2016 року виданих Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку, періоди участі в антитерористичній операції зараховані до стажу на загальних умовах. Позивач не погоджується з діями відповідача щодо не врахування у повному обсязі стажу роботи в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року та в не зарахуванні до пільгового стажу роботи один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях) з 20.06.2015 року по 26.07.2016 року, протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року адміністративний позов задоволено. 
          Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях) з 20.06.2015 року по 21.07.2015 року, з 27.07.2015 року по 18.10.2015 року, з 20.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 14.11.2015 року по 15.11.2015 року, з 19.11.2015 року по 12.12.2015 року, з 16.12.2015 року по 31.01.2016 року, з 03.02.2016 року по 09.03.2016 року, з 11.03.2016 року по 29.04.2016 року, з 13.05.2016 року по 06.07.2016 року, з 08.07.2016 року по 14.07.2016 року, з 16.07.2016 року по 26.07.2016 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях) з 20.06.2015 року по 21.07.2015 року, з 27.07.2015 року по 18.10.2015 року, з 20.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 14.11.2015 року по 15.11.2015 року, з 19.11.2015 року по 12.12.2015 року, з 16.12.2015 року по 31.01.2016 року, з 03.02.2016 року по 09.03.2016 року, з 11.03.2016 року по 29.04.2016 року, з 13.05.2016 року по 06.07.2016 року, з 08.07.2016 року по 14.07.2016 року, з 16.07.2016 року по 26.07.2016 року, до пільгового стажу в потрійному розмірі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням часу проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях), згідно з довідкою виданої Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку №261 від 26.07.2016 року, в потрійному розмірі з 04.08.2016 року.
Визнано противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування у повному обсязі стажу роботи ОСОБА_1 в Державне підприємство “Придніпровський завод кольорових металів” в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року у шкідливих умовах праці у виробництві дорогоцінних металів по пільговій професії старший виробничій майстер металургійної дільниці, що передбачена підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету міністрів України від 16.01.2003 року за №36.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи з 07.02.2003 року по 06.11.2008 року в Державному підприємстві “Придніпровський завод кольорових металів”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в Державному підприємстві  “Придніпровський завод кольорових металів” в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року у шкідливих умовах праці у виробництві дорогоцінних металів по пільговій професії старший виробничій майстер металургійної дільниці, що передбачена підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за №36, починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії 24.07.2014 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що період роботи позивача з 07.02.2003 року по 06.11.2008 року до пільгового стажу роботи за списком №1 незарахований, оскільки до Головного управління не надавались документи на підтвердження атестації робочих місць на підприємстві. Також, заявник зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом, адже про порушення своїх прав на перерахунок пенсії позивач дізнався в 2014 та 2016 роках, а з позовом звернувся до суду лише в 2021 році.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 року позивачу було надано строк для подання клопотань, пояснень з приводу поновлення строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1  має статус ветерана війни - учасника бойових дій.
Згідно з довідками, виданих Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.
28.01.2021 року   ОСОБА_1  звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через «гарячу урядову лінію» щодо питання обчислення стажу роботи при призначенні пенсії.          
24.02.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №5563-2651/М-01/8-0400/21 повідомило позивача, що розмір його пенсії обчислено виходячи із страхового стажу, зарахованого по 31.07.2020, що складає 37 років 3 місяці 18 днів, у тому числі робота за Списком №1 17 років та надано розрахунок пенсії позивача.
23.04.2021 року  позивач  звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через Веб-портал із зверненням з питання пенсійного забезпечення.
24.05.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №17052-12579/М-01/8-0400/21 повідомило позивача, що до пільгового стажу роботи за списком №1, згідно уточнюючої довідки від 03.03.2014 року №01-21/25/2 виданої ДП «Придніпровський завод кольорових металів», не зараховано період роботи з 01.06.2004 року по 06.11.2008 року, оскільки відсутні документи підтверджуючі проведення атестації робочих місць на підприємстві. Також, вказано, що згідно довідок №261 від 26.07.2016 та №33 від 27.04.2016 року виданих Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку, періоди роботи в антитерористичній операції зараховані до стажу на загальних умовах.
Позивач вважає дії відповідача щодо незарахування позивачу до пільгового стажу роботи один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях) з 20.06.2015 року по 26.07.2016 року починаючи з 04.08.2016 року та не врахування у повному обсязі стажу роботи позивача за списком №1 в Державному підприємстві «Придніпровський завод кольорових металів» в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року починаючи з моменту призначення пенсії, протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням набутого пільгового стажу, а також стажу набутого під час участі у бойових діях. Також, суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії необхідно здійснити з 2014 року та з 2016 року. 
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Так, згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається з заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.
Статтею 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Так, відповідно до пункту 2.3 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягає зарахуванню до страхового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17.
У відповідності до довідки, виданої Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку №261 від 26.07.2016 року позивач у період з 20.06.2015 року по 21.07.2015 року, з 27.07.2015 року по 18.10.2015 року, з 20.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 14.11.2015 року по 15.11.2015 року, з 19.11.2015 року по 12.12.2015 року, з 16.12.2015 року по 31.01.2016 року, з 03.02.2016 року по 09.03.2016 року, з 11.03.2016 року по 29.04.2016 року, з 13.05.2016 року по 06.07.2016 року, з 08.07.2016 року по 14.07.2016 року, з 16.07.2016 року по 26.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Згідно з довідкою виданої Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку №262 від 26.07.2016 року позивач перебував на військовій службі в Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку з 20.06.2015 року по 26.07.2016 року.
На момент призову на військову службу позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджується записами у його трудовій книжці 32-34 та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
За наслідками участі в бойових діях в зоні АТО, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням.
Отже, оскільки законом чітко визначено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягають зарахуванню до пільгового стажу в розмірі: один місяць служби за три місяці, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував спірні періоди до пільгового стажу позивача в трикратному розмірі.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування позивачу до пільгового стажу роботи один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях) в період з 20.06.2015 року по 21.07.2015 року, з 27.07.2015 року по 18.10.2015 року, з 20.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 14.11.2015 року по 15.11.2015 року, з 19.11.2015 року по 12.12.2015 року, з 16.12.2015 року по 31.01.2016 року, з 03.02.2016 року по 09.03.2016 року, з 11.03.2016 року по 29.04.2016 року, з 13.05.2016 року по 06.07.2016 року, з 08.07.2016 року по 14.07.2016 року, з 16.07.2016 року по 26.07.2016 року.
Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості неврахування у повному обсязі стажу роботи позивача  в Державному підприємстві «Придніпровський завод кольорових металів» в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року у шкідливих умовами праці у виробництві дорогоцінних металів по пільговій професії старший виробничій майстер металургійної дільниці, що передбачена підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету міністрів України від 16.01.2003 року за №36, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що відповідно до записів №23-24 трудової книжки позивач працював в Державному підприємстві «Придніпровський завод кольорових металів» на посаді старшого виробничого майстра.
Згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон 1788) та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Тобто, положення вказаного пункту передбачають віднесення періодів роботи до пільгового стажу незалежно від дати внесення посади або професії до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Посади, на яких працював позивач, були включені до Списку №1 та по Списку №2, а саме підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за №36.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що посада позивача відповідала передбаченим Списком №1 посадам, чинним на період роботи останнього, що не заперечується відповідачем.
Крім того, позивачем було надано до пенсійного фонду уточнюючі довідки та відповідно до довідки №6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів видану ліквідатором підприємства, відповідно до якої вказано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Державному підприємстві «Придніпровський завод кольорових металів» в період з 07.02.2003 року по 2008 рік постійно виконував роботу у виробництві дорогоцінних металів, посада старший виробничий майстер металургійної дільниці, що передбачена Списком №1.
Щодо не зарахування періоду роботи до пільгового стажу позивача з огляду на те, що відсутні відомості про проведення атестації робочого місця, суд зазначає таке.
Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 або Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Отже, роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Проте, розуміючи положення пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 або Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1 або Списком №2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача в частині відмови в зарахуванні до пільгового стажу період роботи позивача з 07.02.2003 року по 06.11.2008 року, з огляду на те, що відсутні відомості про проведення атестації робочого місця.
При цьому, дійшовши правильного висновку про наявність у позивача права на зарахування до його стажу пільгового стажу за списком №1 та стажу у потрійному розмірі за час участі  в антитерористичній ситуації, суд першої інстанції вирішив що достатніми є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі без врахування строків звернення до суду з адміністративним позовом.
Так, суд зазначив,  що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у справах стосовно відмови у призначенні пенсії слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.  Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.02.2019 у справі № 295/6531/17, від 29.11.2019 у справі № 607/1402/16-а, від 21.05.2020 у справі № 344/10095/16-а.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Частиною 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців     від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду (постанова від 31.03.2021, справа № 240/12017/19, адміністративне провадження №К/9901/15971/20).
Встановлені обставини справи свідчать, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в даній справі 07.07.2021 року, натомість просить суд здійснити перерахунок його пенсії з 2014 та 2016 років – з дати подання заяв про проведення перерахунку пенсії. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду  від 08.02.2022 року було надано позивачеві строк для подання клопотань чи інших пояснень про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні для надання позивачу можливості обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.
В судовому засіданні позивач пояснив суду, що йому не повідомлено про відмову в задоволенні заяв, відтак, він не знав про порушення своїх прав, а як дізнався звернувся до суду з адміністративним позовом.
Між тим, суд зазначає, що позивач дізнавшись про протиправне неврахування до його стажу спірних періодів, сам 27.04.2014 року та 04.08.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, проте, перерахунку пенсії позивача проведено не було,  пенсія виплачувалась щомісячно у незмінному розмірі, відтак ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення свого права на перерахунок пенсії у 2014 та в 2016 роках відповідно. 
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем заявлено вимоги про перерахунок пенсії із порушенням шестимісячного строку, визначеного ст. 122 КАС України, з моменту, коли позивач повинен був дізнатись про порушення його прав. 
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що частину позовних вимог ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії по 06.01.2021 року, в іншій частині рішення суду слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  – задовольнити частково.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року в адміністративній справі №160/11277/21  – скасувати в частині задоволених позовних вимог про: 
           зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України  в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в Державному підприємстві “Придніпровський завод кольорових металів” в період 07.02.2003 року по 06.11.2008 року у шкідливих умовами праці у виробництві дорогоцінних металів по пільговій професії старший виробничій майстер металургійної дільниці, що передбачена підпунктом 10723006-23187 пункту №10723006 підрозділу 10723000-20 розділу № 10700000VІІ списку №1, код КП 23398 підстава КП ДК 003:2010 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за №36, починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії 24.07.2014 року по 06.01.2021 року; 
           зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням часу проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в бойових діях), згідно з довідкою виданої Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку №261 від 26.07.2016 року, в потрійному розмірі з 04.08.2016 року по 06.01.2021 року.
          Позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.
          В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року в адміністративній справі №160/11277/21 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
          Постанова в повному обсязі складена 16.05.2022 року. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук