Справа № 346/81/22 
Провадження № 33/4808/249/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Левкуна Д.Д.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду  Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,- 
                                                       
                                                       в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що 25 грудня 2021 року о 22 год. 59 хв. у м. Коломия по вул. Франка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Результат тесту 0,50 ‰ . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом невірно надано правову оцінку обставинам справи, не повністю досліджено обставини справи.
Апелянт зазначає, що судом не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП та відповідної Інструкції, оскільки в ньому не зазначено чіткого переліку матеріалів, які були додані до протоколу, не зазначено посилання на технічний засіб, за допомогою якого було проведено відеозапис, що є підставою для визнання такого доказу недопустимим доказом.
ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про повірку і сертифікат відповідності технічного засобу, яким проводився огляд на стан сп`яніння, а саме приладу Алкотест Драгер 6820, тому не можливо встановити чи вказаний прилад був сертифікований,  а його результати в даному випадку не можуть бути належним та допустимим доказом у справі.
Апелянт стверджує, що копію протоколу йому не було вручено і в матеріалах справи відсутня копія протоколу, що є порушенням його прав на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено обвинувачення. Для усунення цього порушення справу слід було направити для усунення недоліків.
ОСОБА_1 вказує на те, що працівники поліції надали йому для продуву підготовлений прилад, про що свідчить долучений до матеріалів справи відеозапис. Уже в суді він довідався про те, що мундштук мав бути запакований.
Окрім того, йому не були роз`яснені його права та обов`язки і право скористатися правовим захистом адвоката, про що також свідчить долучений відеозапис.
Апелянт звертає увагу на те, що відеозаписи містять дані того, що він не відмовлявся проїхати в медичний заклад для підтвердження або спростування результату приладу Драгер, однак працівники поліції переконали його в тому, що іншого результату вже не буде. 
Таким чином, працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на визначення стану сп`яніння.
За наведених обставин та порушень судом вимог закону при розгляді справи, просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Левкуна Д.Д., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші. 

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032662 від 25.12.2021 року, водій ОСОБА_1 25 грудня 2021 року о 22 год. 59 хв. у м. Коломия по вул. Франка, керував автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6820, що підтверджується тестом №3339 від 25.12.2021 року, результат тесту 0,50 ‰ . від проведення медичного освідчення у лікувальному закладі водій ОСОБА_2 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором СРПП Коломийського РВП лейтенантом поліції Вальчишин Г.І., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 .
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що свідки не залучались.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді, про що свідчить його власноручний підпис.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 під його підпис було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
До протоколу про адміністративне правопорушення було додано матеріали адміністративної справи та диск з відео.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, а не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення чіткого переліку матеріалів, які були додані до нього не порушує право особи, яка притягається до відповідальності ознайомитись з матеріалами провадження та організувати ефективний захист своїх інтересів. 
ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та йому було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував проти того, що отримав копії протоколу про адміністративне правопорушення. 
Зі змісту матеріалів справи та долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1). 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Зі змісту доводів апелянта та його захисника адвоката Левкуна Д.Д. в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він  вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що він не вживає алкогольні напої , однак 25 грудня 2021 року він дійсно випив стакан вина, оскільки не планував користуватися транспортним засобом. У зв`язку з тим, що його мати страждає на цукровий діабет та потребує сторонньої допомоги, то він за допомогою мобільного додатку спостерігає за нею. Коли він побачив, що мати не виключила газову конфорку, то він вирішив поїхати та виключити газ. Він  був впевнений в тому, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що він згідний був їхати до медичного закладу, оскільки не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що працівники поліції його дезорієнтували, оскільки пояснили, йому, що огляд в медичному закладі не буде відрізнятися від огляду проведеного ними, а тому він погодився з результатом огляду за допомогою спеціального технічного приладу та відмовився від проходження огляду у медичному закладі. 
Зі змісту доводів захисника вбачається, що він вважає, що результати огляду на допомогою спеціального технічного засобу не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що вказаний засіб пройшов відповідне калібрування. 
Апеляційний суд вважає, що зазначені доводи щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.  
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що  користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.  
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було порушення ним Правил дорожнього руху України. 
Зокрема, відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №961567 від 25.12.2021 року за керування транспортним засобом, останній притягнутий до відповідальності за те, що кенрував транспортним засобом у якому номерні знаки неосвітлені у темну пору доби.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що вказаний відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом за відсутності посилання щодо відомостей на технічний засіб за допомогою якого було здійснено відеозапис, 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються  вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції  вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом з порушенням ПДР, а саме: не підсвічений номерний знак в темну пору доби. Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 неодноразово намагався з`ясувати причини зупинки транспортного засобу під його керування. На прохання працівників поліції надав посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль.
На пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння, ОСОБА_1 як водій автомобіля повідомив, що бажає пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер.
Відеоматеріали містять дані добровільного проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Відеозаписи містять дані того, що працівником поліції було проведено контрольну продувку приладу Драгер Алкотест в присутності ОСОБА_1 , водію було роз`яснено правила проходження огляду за допомогою приладу Драгер.
Результат огляду був позитивним та становив 0.50 % проміле. Відеозаписи містять дані того, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно результату ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Апелянт з`ясував  у працівників поліції дозволену допустиму норму алкоголю, після чого працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що допустима норма алкоголю становить 0.2 % проміле, а результат огляду свідчить про перевищення допустимої норми та повідомили, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Після проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 особисто вказав на те, що він випив стакан вина в сауні.
Після отриманого результату роздруківки приладу Драгер, працівниками поліції було з`ясовано у ОСОБА_1 його ставлення до позитивного результату та роз`яснили, що у випадку його незгоди із вказаним результатом огляду, ОСОБА_1 може проїхати до медичного закладу до проходження огляду. Окрім того, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 що це не є обов`язкова процедура проходження огляду на стан сп`яніння, огляд у медичному закладі на стан сп`яніння проводиться за бажанням водія у випадку його незгоди із результатом огляду. Працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, та за керування транспортним засобом з порушенням ПДР.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Левкуна Д.Д. про непогодження із результатом огляду та психологічний тиск на нього з боку поліцейських, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що водій був повністю проінформований про правові наслідки своїх дій та добровільно прийшов до висновку про відмову від проходження огляду у медичному закладі та погодження із результатом огляду, який було здійснено поліцейським. 
Відеозапис з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції повністю узгоджується з іншими доказами по справі, які у своїй сукупності повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.  
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Разом з тим, зі змісту матеріалів справи та відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було те, що він керував транспортним засобом з порушенням ПДР України. 
Зі змісту відеозапису з відеореєстраторів з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи вбачається, що поліцейським було вказано причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Огляд на визначення стану сп`яніння було проведено за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820, результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 0.50 % проміле. В акті огляду зазначено, що свідки не залучались.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в Акті огляду на стан сп`яніння наявний власноручний підпис водія транспортного засобу ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення із результатом огляду на визначення стану сп`яніння та його про згоду із отриманим позитивним результатом 0.50 % проміле, оскільки вищевказаний факт встановлений у відповідності до сукупності доказів, які були досліджені судом. 
Як вбачається з роздруківки приладу Drager ARНЕ-0365 (а.с.4)  тест №3339 в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 25.12.2021 року о 23 год. 08 хв. було встановлено, що останній  перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.50 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 4). 
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.12.2021 року складеного о 23 год. 08 хв. у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння. А саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія, в наслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ №032662.
До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/4171 приладу Газоаналізатора Драгер 6810 чинний до 01.07.2022 року (а.с.5).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що копія свідоцтва не відповідає приладу, яким в дійсності було проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 . 
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.
У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння  повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. 
Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.
        Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.  
       Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння  повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту процесуальної поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що такий результат огляду не відповідає дійсності та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.     
      Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння  поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.   
     Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння. 
     Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, висловлена ним після отримання позитивного результату огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, свідчить про те, що він фактично погоджується з отриманим результатом огляду. 
Зокрема, з відеозаписів вбачається, що працівник поліції запитував та встановлював у ОСОБА_1 його згоду на проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці, про його згоду із результатом проведеного огляду 0.50 % проміле та  його бажання проїхати до медичного закладу для проведення відповідного огляду, на що останній відмовився.
Згідно рапорту інспектора СРПП Коломийського РВП ГУНП лейтенанта поліції Г.Вальчишин (а.с.6) та рапорту поліцейського СРПП Коломийського РВП ГУНП старшого сержанта поліції Л.Чукур (а.с.7), 25.12.2021 року о 22 год. 59 хв. В м. Коломия по вул.. Франка  було зупинено транспортний засіб Пежо Партнер, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за неосвітлений номерний знак автомобіля у темну пору доби. Під час перевірки документів було встановлено, що відносно водія ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмежування у керуванні транспортними засобами постановою Коломийського МРВ ДВС ГТУЮ в Івано0-Франківській області №28454095 від 28.03.2018 року. В ході спілкування з водієм виникла підозра, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння за наявністю у нього ознак: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. На місці зупинки водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6820, на що останній погодився, результат становив 0.50 % проміле. Від проходження огляду у медичному закладі останній відмовився, у зв`язку із чим на водія було складено адміністративні матеріали за ч.6 ст.121 КУпАП, ч.3 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
До матеріалів справи також долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №961567 від 25.12.2021 року за керування транспортним засобом, у якому номерні знаки неосвітлені у темну пору доби, що є порушенням ч.6 ст.121 КУпАП з накладенням на ОСОБА_1 штрафу в сумі 850 грн. Постанова суду підписана ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомленням із змістом даної постанови (а.с.8).
Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду з приводу того, що він діяв у стані крайньої необхідності, оскільки був змушений поїхати до матері, щоб виключити газову конфорку та запобігти негативним наслідкам.
Апеляційний суд завертає увагу на те, що дані свідчення вперше наведені ОСОБА_1 в суді  апеляційного суду та носять голослівний, бездоказовий характер. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисником не доведено наявність небезпеки, яка безпосередньо загрожувала правоохоронюваним інтересам та відсутність реальної можливості усунути небезпеку, що загрожує, іншими засобами, ніж заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави, які свідчать, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності і відсутні обставини, які виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідало вимогам ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 .
Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази 
Обставини, які зафіксовані на відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, результат якого становив 0.50 проміле, а після оголошення результату огляду погодився з ним та  відмовився від проходження відповідного огляду в медичному закладі.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Обране судом адміністративне стягнення, у відповідності до вимог ст.23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                                                п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Постанову Коломийського міськрайонного суду  Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                             О.П. Васильєв