КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 361/1948/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5333/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Дутчак І.М. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
04 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року, 
 
встановив:
у березні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 33 637 грн. 50 коп., посилаючись на те, що донька перебуває на утриманні матері, всі витрати розміром аліментів, які стягнуті з відповідача, не покриваються, а у додаткових витратах відповідач участі не бере.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року у задоволенні позову біло відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8 918 грн. 80 коп.
Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.  
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення. а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Частиною 4 ст. 274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року, від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2019 року сторони разом не проживають, а в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача. 
В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат на дитину позивач зазначала, що нею були понесені витрати по оплаті дошкільного навчального закладу, вартість відвідування якого становить 10 000 грн. на місяць, а також на придбання дитячого харчування, підгузків, ліків та оплати медичного обстеження, у зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача половину фактично понесених витрат, що становить 33 637 грн. 50 коп.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року у задоволенні позову біло відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8 918 грн. 80 коп.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем витрати не є додатковими. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 185 СК України.
У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що заявлені до стягнення витрати на дитину є додатковими з тих підстав, що вони не покриваються розміром аліментів, які сплачує відповідач, а тому позивач вважає, що дитина перебуває виключно на її утриманні, а батько ухиляється від свого обов`язку з утримання доньки. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилась ОСОБА_6 . 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також матеріали справи свідчать про те, що з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2 102 грн. щомісячно.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року (справа № 336/1488/19).
При зверненні до суду з позовом позивачем було надано світлокопію чеків та квитанцій, які свідчать про придбання дитячого харчування, підгузків та серветок. Також позивач надала світлокопії квитанцій про придбання різних лікарських засобів, а також оплати аналізу крові дитини. Разом з тим, доказів на підтвердження хвороби дитини, яка потребує специфічного лікування або годування чи догляду позивач не надавала. Витрати на харчування та медичне обстеження дитини є поточними та не можуть вважатись додатковими за відсутності доказів на підтвердження наявності особливих обставин.
При зверненні до суду із заявою про збільшення позовних вимог позивачем було надано світлокопію довідки, виданої СПД ОСОБА_7 про те, що позивач отримує послугу «Денний нагляд за дитиною» за період з вересня 2019 року по березень 2020 року, за що сплачено 37 275 грн. Суд звертає увагу на те, що у вказаній довідці зазначено, що садочок відвідує ОСОБА_4 , тоді як сторони мають доньку - ОСОБА_4 . Крім того, витрати на дошкільну освіту дитини також не є додатковими, тобто такими, що викликані особливими обставинами, а твердження скаржника про те, що відповідні витрати є додатковими з тих підстав, що не покриваються аліментами, є безпідставними.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини, що спростовує твердження позивача про перебування доньки виключно на її утриманні. Будь-яких доказів на підтвердження власних доходів, за рахунок яких здійснюється утримання дитини, позивач не надала.
За таких обставин підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину відсутні.
Також у своїй апеляційній скарзі представник позивача посилався на те, що судом було безпідставно стягнуто на користь відповідача витрати на правничу допомогу. Вказував, що ним заявлялось усне клопотання про відмову у стягненні відповідних витрат або їх зменшення. 
Разом з тим, відповідне клопотання в письмовому вигляді в матеріалах справи відсутнє. Також не містять даних щодо відповідного клопотання і протоколи судових засідань. Зауважень до протоколу судового засідання позивач не подавала, посилань на те, в якому саме судовому засіданні та коли саме було заявлено вказане клопотання апеляційна скарга не містить.
Доводи скаржника про те, що витрати відповідача на правничу допомогу не підтверджені належними доказами, оскільки відсутні квитанції про оплату послуг, спростовуються матеріалами справи.
При зверненні до суду з відзивом на апеляційну скаргу представник відповідача надала копію Акту-розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу з детальним описом робіт та використаного часу, а також Акту прийому-передачі наданих послуг. Вказані акти підписані відповідачем та адвокатом (а.с. 47, 48). Також матеріали справи містять копії квитанцій про оплату  ОСОБА_2 послуг адвоката Ліщук О.В. від 24 липня 2020 року (а.с.148) на 2 500 грн., від 16 жовтня 2020 року на 3 000 грн. та від 19 листопада 2020 року на 3 418 грн. 80 коп. (а.с. 155, 156).
Доводи апеляційної скарги про те, що витрати на правничу допомогу не відповідають критерію співмірності, оскільки адвокатом завищено кількість годин наданні послуг, також спростовуються матеріалами справи, оскільки представником відповідача до суду були підготовлені та подані до суду відзив на позовну заяву, клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу, клопотання про внесення на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, заперечення на відповідь на відзив, а також відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Також представник відповідача брала участь у двох судових засіданнях 22 вересня 2020 року та 17 вересня 2021 року, а також з`являлась в судові засідання 11 серпня 2020 року та 06 жовтня 2020 року, які не відбулись не з вини відповідача та його представника.
За таких обставин підстави вважати, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, відсутні.
Відповідно до  ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, судом  першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                
 
Судді