Ухвала 
02 травня 2022 року
м. Київ
справа № 431/5583/19
провадження № 61-92ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернобай Сергій Сергійович, на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 03 серпня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, визнання недійсним договору суборенди та зобов`язання повернути земельну ділянки,
ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2021 року  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернобай С. С., із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначене судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю касаційної скарги вимогам пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 цього Кодексу, та несплати судового збору.
Як випливає з матеріалів касаційного провадження копію ухвали Верховного Суду від 31 січня 2022 року надіслано заявнику на вказану в касаційній скарзі адресу засобами поштового зв`язку та вручено 15 лютого 2022 року. Строк виконання ухвали сплив 25 лютого 2022 року.
Станом на 02 травня 2022 року заявник вказані в ухвалі Верховного Суду від 31 січня 2022 року недоліки не усунув, в Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутня інформація про надходження матеріалів на виконання ухвали, що перешкоджає суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Тому касаційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернобай С. С., підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернобай Сергій Сергійович, на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 03 серпня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             В. В. Яремко