ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року  
м. Черкаси   
справа № 705/4463/21  провадження № 22-ц/821/384/22 категорія: 304090000  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Бородійчука В.Г.,
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»
відповідач: ОСОБА_1 
представник відповідача – адвокат Клюєва Ірина Станіславівна 

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у складі: головуючого судді Гудзенко В.Л., дата складання повного тексту не вказана. 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ТОВ «Алекскредит» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 04 лютого 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 1909420.
Відповідно до п. 5.1 та п.5.2 Правил, сторони домовилися, що Договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Банк 04.02.2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 06.03.2019 року.
Пунктом 1.5 Договору визначено, що проценти за користування кредитом строком більше ніж 5 календарних днів нараховуються, виходячи з фіксованої процентної ставки від визначеної в п. 1.4 Договору суми кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, яка складає 1,02% в день.
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника грошових коштів, проте 06.03.2019 року відповідач не виконала свої зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим станом на 30.09.2021 року має заборгованість у розмірі 18477,95 грн., яка складається з наступного: 
9000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 
2430,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
4500 грн. –заборгованість з пені;
1312,20 грн. – інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України;
693,86 грн. – 3% річних за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 
187,34 грн. - 3% річних по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України. 
На підставі вищевикладеного Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 1909420 від 04.02.2019 року у розмірі 18477,95 грн. та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» про стягнення заборгованості задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 1909420 від 04.02.2019 року у розмірі 18477,95 грн.
Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк, грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернула.
Наданий суду розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору відповідає вимогам закону, а відповідач не спростувала наданий позивачем розрахунок боргу, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2022 року представник ОСОБА_1 – адвокат Клюєва І.С. подала до Черкаського апеляційного суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити Банку у задоволенні позову повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що з долученого до позовної заяви договору № 1909420 від 04.02.2019 року вбачається, що він не підписаний цифровим підписом чи одноразовим ідентифікатором – дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності на договорі відсутні, графік платежів також не підписаний.
Отже, висновок суду першої інстанції про підписання кредитного цифровим підписом не відповідають дійсним обставинам справи та свідчить про не повне та неправильне з`ясування судом обставин справи.
Крім того, на підтвердження доводів про фактичне укладення договору позики, позивач надав довідку ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з якої вбачається що 04.02.2019 року нібито було проведено платіж на суму 9000,00 грн.
Проте, інформація за яким договором здійснено перерахування, на який рахунок та на чиє ім`я відкрито рахунок, відсутня. А тому, твердження суду першої інстанції про те, що позика у сумі 9000,00 грн. була переказана саме відповідачу є необґрунтованим належним та допустимими доказами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань.
04 лютого 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 1909420, згідно якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 9000 грн.
Згідно наданого суду розрахунку позивач станом на 30.09.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 18477,95 грн., яка складається з наступного: 9000 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2430,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4500 грн. –заборгованість з пені; 1312,20 грн. – інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України; 693,86 грн. – 3% річних за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 187,34 грн. - 3% річних по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Клюєвої І.С. підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.
Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає повністю.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та заборгованість по відсоткам.
У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Апеляційним судом встановлено, що 04.02.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписами статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електрону комерцію» (а.с. 9-10).
Сторонами було погоджено графік платежів, а саме дата надання кредиту – 04.02.2019 року, дата погашення кредиту 06.03.2019 року, сума платежу за розрахунковий період – 11754,00 грн., у тому числі: погашення основної суми кредиту - 9000,00 грн., проценти за користування кредитом – 2754,00 грн., реальна процентна ставка - 372,30 %, абсолютне значення подорожчання кредиту – 2754,00 грн. Орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 11754,00 грн. 
Також, відповідачем ОСОБА_1 було підписано за допомогою одноразового ідентифікатору PS1909420 Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору (Стандартизована форма), де чітко зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: сума/ліміт кредиту – 9000,00 грн., строк кредитування 30, мета отримання кредитування – вирішення власних фінансових питань, спосіб та строк надання кредиту – протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту оформлення заявки, у безготівковій формі, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Крім того, в даному паспорті споживчого кредиту вказано також Інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. (а.с.15-16).
Доводи апелянта, про недоведеність факту перерахування коштів на рахунок останньої є безпідставними, оскільки відповідно до листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.09.2021 року відбувся успішний переказ коштів 04.02.2019 року на суму 9000,00 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с. 17), яку вказала позичальник, ОСОБА_3 , при оформлені електронного кредитного договору в розділі «Інформація по кредиту» (а.с. 28). 
Таким чином суд першої інстанції розглянув позовні вимоги саме в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачем.
Частина 2  ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини  є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Колегія суддів зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
Отже, звертаючись до суду з позовом Банк довів факт підписання кредитного договору № 19009420 та отримання відповідачем коштів, також банк довів право на стягнення кредиту, а тому суд першої інстанції врахував та дослідив всі надані банком докази та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Алекскредит» повністю.
Таким чином суд першої інстанції розглянув позовні вимоги саме в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачем.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилань про не доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту № 1909420 від 04 лютого 2019 року.
Частина 2  ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини  є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
За таких обставин,  суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи,  дослідив в судовому засіданні усі докази, які є  у справі, з урахуванням їх переконливості, належності  і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Клюєвої І.С. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2022 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Судді                                                                        О.В. Карпенко 

                                                                       Л.І. Василенко