ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/221/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Головко О.В., Чумака С.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року в адміністративній справі №340/221/20 (головуючий суддя першої інстанції Казанчук Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіальне управління юстиції у Кіровоградській області; Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро); Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіальне управління юстиції у Кіровоградській області; Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро); Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» від 23.12.2019 року № 4169/к.
Поновлено позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 року.
Стягнуто із Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 року по 02.09.2020 року в сумі 169071,58 гривень.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 

На виконання зазначеного рішення позивачу 21.12.2020 року видано виконавчий лист №340/221/20 про стягнення з Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 року по 02.09.2020 року в сумі 169071,58 гривень.

22.04.2022  року до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача, у якій він, посилаючись на  статтю 383 КАС України, просить суд:
- визнати протиправними рішення та дії, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем  Міністерством юстиції України на виконання рішення суду у справі №340/221/20 про поновлення на роботі;
- винести окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду Міністерством юстиції України у справі №340/221/20 про поновлення на роботі  (а.с.241-245  т.8).
В обґрунтування вказаної заяви  зазначено, що звернувся з заявою та виконавчим листом до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України стосовно примусового виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді начальника ГТУЮ у Кіровоградській області. Виконавчою службою винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2022 року у зв`язку із винесенням наказу від 29.10.2021 року №2607/к про поновлення його на посаді начальника ГТУЮ у Кіровоградській області. Вважає вказаний наказ протиправним, оскільки на час винесення цього наказу  ГТУЮ у Кіровоградській області є ліквідованим суб`єктом. Строк звернення до суду із заявою в порядку  статті 383 КАС України пов`язує з 12.04.2022 року, оскільки отримав постанову про закінчення виконавчого провадження лише 11.04.2022 року, а до цього часу не мав можливості дізнатись про її наявність з огляду на закритий реєстр виконавчих проваджень (оскільки наразі в державі діє військовий стан). При цьому, просив  врахувати висновок Верховного Суду, викладений  у постанові від 20.01.2021 року у справі №640/1364/19, за яким особа має право звернутися із заявою в порядку  статті 383 КАС України  в межах визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року заяву позивача, подану у порядку  статті 383 КАС України,  повернуто заявнику.     
 
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду поданої заяви в порядку ст.383 КАС України. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач зазначив, що ознайомившись зі змістом наказу відповідача  від 29.10.2021 року №2607/к та постанови виконавця від 17.02.2022 року, та вважаючи, що такі рішення та дії є неналежним виконанням рішення суду у справі №340/221/20 та свідчать про явну протиправність поведінки відповідача, в порядку статті 383 КАС України звернувся до суду. Відлік строку звернення до суду з такою заявою має обраховуватись з 13.02.2022 року. Перебіг строку починається з дати, коли особа - позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із примусовим виконанням судового рішення, яке набрало законної сили. З 12.02.2022 року позивач був обізнаний про порушення його права при виконанні судового рішення у цій справі, але із заявою в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України заявник звернувся до суду 22.04.2022 року, строк звернення до суду із відповідною заявою закінчується 22.02.2022 року до 00:00 год. Постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2022 року отримано позивачем 11.04.2022 року, з цього дня позивач дізнався про порушення прав, і саме з цього дня почав обліковуватись строк для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України. 

Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та Міністерство юстиції України подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області відзив на апеляційну скаргу  не  подав, що не перешкоджає розгляду  справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на  скаргу, встановила наступне. 
                    Повертаючи заявнику заяву, подану в порядку  статті 383 КАС України, суд першої інстанції виходив із того, що про наказ про поновлення на роботі заявник дізнався 12.02.2022 року, тому саме із наступної дати, тобто з 13.02.2022 року розпочався відлік десятиденного строку. Момент, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той, коли особа - позивач дізнався чи повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку з невиконанням рішення суду, але не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа. Визначена даною правовою нормою умова «не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа» не є альтернативною вказаному 10-денному строку, а має застосовуватись саме в його межах. 

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права,  не  вбачає  підстав  для  задоволення  апеляційної  скарги з огляду  на таке.
Відповідно до частини 1  статті 383 КАС України  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень  відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За приписами частини 4  статті 383 КАС України  заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася  або  повинна  була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини   не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дотримання учасниками адміністративного судочинства правомірної поведінки та своєчасного виконання ними, передбачених кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини повинні бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020   року у справі № 340/1019/19).
З  матеріалів  справи  вбачається  наступне:  в  своїй  заяві  від 30.03.2022  року   ОСОБА_1  вказує,  що 12.02.2022 року  він ознайомився з наказом Міністерство юстиції України від 29.10.2021 року №2607/к про поновлення  його  на роботі, який  отримав  засобами  поштового  зв`язку  разом  із  відзивом  Мінюста України в  іншій  справі №340/10802/21  (а.с.191 т.8). 
Колегія суддів зазначає,  що саме в момент ознайомлення ОСОБА_1  з наказом від 29.10.2021 року № 2607/к,  останньому  стало відомо про його поновлення на посаді начальника ГТУЮ у Кіровоградській області,  тобто  про  виконання  судового  рішення  у  вказаний  спосіб. 
Крім того, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року відмовлено   ОСОБА_1 в  задоволенні клопотання про поновлення  строку звернення до суду  із  заявою в  порядку статті 383 КАС України (подана  30.03.2022  року)  та вказану  заяву повернуто заявнику  (а.с.210-211 т.8).
Вказана ухвала суду сторонами, в тому числі ОСОБА_1 не оскаржена та  набрала  законної  сили.
Посилання ОСОБА_1 на те, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2022 року він  отримав  лише 11.04.2022 року і на  його думку,  саме  з цієї дати почав перебіг десятиденного строку, апеляційний  суд  до  уваги  не  приймає,  оскільки цей строк стосується інших взаємовідносин (позивача, як стягувача з державним  виконавцем).
Відтак, в  даному  випадку у  взаємовідносинах   ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України  щодо обізнаності  позивача  про зміст  наказу Міністерства юстиції України від 29.10.2021 року №2607/к,  початком  відліку  строку  звернення  до  суду  в  порядку  статті 383 КАС  України   є 13.03.2022  року,  як  вірно  зазначив  суд  першої  інстанції.

Відповідно до  ст. 121 КАС України  суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За правилами, встановленими частинами 1, 2  статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Оцінюючи поважність причин пропуску заявником строку, передбаченого частиною 4  статті 383 КАС України  потрібно виходити з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що подає заяву та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Позивач заяви про поновлення строку звернення до  суду взагалі не подавав, доказів поважності пропуску  такого  строку  матеріали  справи  не  містять.
Отже, останнім днем подання заяви в порядку  статті 383 КАС України                             є 22.02.2022 року, натомість, як зазначено вище, заяву подано лише 22.04.2022 року  (вперше  подана 30.03.2022  року), тобто в  обох  випадках з пропуском строку, визначеного частиною 4  статті  383 КАС України.
Приписи статті 383 КАС України  не містять іншого правила, ніж подання заяви протягом 10 днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, і  наявність виконавчого  провадження по виконанню  рішення  суду  цього строку не перериває. 
Посилання  заявника  в  апеляційній  скарзі   на  правову  позицію Великої Палати  Верховного  суду від 09.12.2021  року  у  справі №9901/235/20  апеляційний  суд  до  уваги  не  приймає, оскільки постанова у вказаній справі стосується інших правовідносин, відмінних  у  справі,  що  розглядається.
Згідно із частиною 5  статті 383 КАС України  в  разі невідповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на хвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року в адміністративній справі №340/221/20  залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року в адміністративній справі № 340/221/20 залишити без змін. 
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак