Ухвала
4 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 451/391/17
провадження № 61-6557ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 8 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Радехівського нотаріального округу Львівської області Юрченко Олена Василівна, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Радехівська міська рада Львівської області та Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ», про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на будівельні матеріали,
ВСТАНОВИВ:
12 липня 2022 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 8 листопада 2021 року, повний текст якої складено 18 листопада 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
В обґрунтування заявник вказує, що копію оскаржуваної постанови нею отримано 5 липня 2022 року в суді першої інстанції.
Зазначає, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовило те, що апеляційним судом копію постанови на її адресу не направлено. 4 грудня 2021 року вона звернулася до Львівського апеляційного суду із заявою про видачу копії судового рішення, проте станом на 4 липня 2022 року копію постанови на її звернення апеляційним судом не направлено. За таких обставин вона звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови. Ознайомившись з матеріалами справи, заявник виявила, що її заяву від 4 грудня 2021 року направлено за належністю до суду першої інстанції, який копію судового рішення їй не надіслав. Вважає, що неотримання нею копії постанови та пропуск строку на касаційне оскарження зумовлені бездіяльністю суду першої інстанції.
Вказує, що зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.
При цьому заявник не надає доказів, які свідчать про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, в тому числі доказів, що підтверджують дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, що оскаржується; доказів звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про видачу копії судового рішення; доказів звернення до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови. 
Вивчивши зміст поданого заявником клопотання про поновлення строку касаційний суд вважає, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин, з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
В Єдиному державному реєстрі судових рішень постанову Львівського апеляційного суду від 8 листопада 2021 рокуоприлюднено 26 листопада 2021 року.
Пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Слід зазначити, що ОСОБА_1 є позивачем у справі і повинна добросовісно користуватися процесуальними правами. Крім того, оскаржувану постанову прийнято за результатами розгляду апеляційної скарги безпосередньо ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року. 
Проте заявник не навела доводів про наявність обґрунтованих перешкод в отриманні судового рішення; не надала суду доказів, які б підтвердили неможливість отримання нею копії оскаржуваної постанови, та доказів бездіяльності суду. Такими доказами можуть бути відомості про неодноразове звернення до суду із заявами про видачу копії судового рішення; затягування судом строку виготовлення повного тексту судового рішення, тощо.
З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відсутність обґрунтованих перешкод у вчиненні заявником процесуальних дій щодо отримання копії постанови та вчасного подання касаційної скарги.
Також слід зазначити, що ОСОБА_1 вказує, що вперше звернулася до апеляційного суду із заявою ро видачу копії судового рішення 4 грудня 2021 року, проте матеріали справи 3 грудня 2021 року направлені до суду першої інстанції.
Вдруге заявник звернулася до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови лише 4 липня 2022 року, тобто через сім місяців. 
Касаційний суд доходить висновку про те, що ненаправлення судового рішення на адресу заявника за її заявою може свідчити про бездіяльність суду і ця обставина може слугувати підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, проте, вирішуючи питання про поновлення такого строку, суди повинні також враховувати всі фактичні обставини, що зумовили невчасне отримання копії судового рішення, які заявник має підтвердити відповідними доказами.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України). 
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Проте, ОСОБА_1 не надано доказів того, що з 4 грудня 2021 року до 4 липня 2022 року вона цікавилася станом розгляду її заяви про видачу копії судового рішення і вживала всі можливі дії для отримання копії оскаржуваної постанови.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини 
від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).
Положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи. Зазначене відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , касаційний суд дійшов висновку, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин. Крім того, на підтвердження своїх доводів заявником не надано жодних доказів.
За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху із наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій навести інші підстави для поновлення строку, а також надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
ОСОБА_1 у касаційній скарзі не зазначено повне найменування Радехівської міської ради Львівської області, її місце місцезнаходження.
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. 
Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000 грн).
Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позивачем заявлено вимогу майнового характеру про визнання за нею права власності на 1/2 частку будівельних матеріалів та обладнання, які нею та ОСОБА_3 використані під час будівництва житлового будинку інвентарною вартістю 129 636 грн, дерев`яного сараю (хліва) інвентарною вартістю 46 232 грн, господарської будівлі (гаража) інвентарною вартістю 11 793 грн та колодязя з підземною свердловиною, загальною вартістю 187 661 грн, що розташовані на АДРЕСА_1 .
1 відсоток від 187 661 грн становить 1 876,61 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн).
Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позивачем заявлено вимогу не майнового характеру про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 грудня 2011 року.
Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 033,22 грн (2 516,61(1 876,61+640)*200%), про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 8 листопада 2021 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                         С. О. Карпенко