Постанова
Іменем України
                                                                                       
09 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 522/9197/17
провадження № 61-3593св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
треті особи: департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, департамент комунальної власності Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 травня 2018 року в складі судді Бойчука А. Ю. та на постанову Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року в складі колегії суддів Сєвєрової Є. С., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Історія справи
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання привести об`єкт реконструкції у відповідність до технічної документації, знесення самочинно збудованої веранди.
 
У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання привести об`єкт реконструкції у відповідність до технічної документації, знесення самочинно збудованої веранди.
 
Ухвалою Приморського районного суду від 06 березня 2018 року вказані позовні заяви об`єднані в одне провадження.
 
Позов мотивували тим, що вони є мешканцями будинку АДРЕСА_1 . Відповідачка за вказаною адресою проводить будівельні роботи з реконструкції нежитлового підвального приміщення, нежитлового приміщення магазину, нежитлового приміщення горища, квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , розташованих у фасадному триповерховому лівоворотньому флігелі житлового будинку АДРЕСА_1 з переобладнанням їх під кафе та міні-готель, дозвіл на які було отримано без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни висотної відмітки покрівлі, з внутрішнім переплануванням приміщень. Разом із тим, ознайомившись із декларацією про початок виконання будівельних робіт та проєктом архітектора, позивачі та інші мешканці будинку виявили грубі порушення, а саме: в план реконструкції була включена самочинна прибудова (веранда), що виходить за межі фундаменту, а замість цієї прибудови планується добудувати два зали для прийому їжі (в два поверхи) при кафе майбутнього готелю. Зазначали, що це розширить зовнішні розміри фундаменту, що не передбачено дозвільними документами управління архітектури та містобудування Одеської міської ради. Вказували, що самочинна прибудова дає можливість захопити частину двору, що є землею загального користування, у зв`язку з чим у мешканців будинку будуть наявні перешкоди в користуванні цією землею. Посилалися на те, що жоден із мешканців будинку не дав своєї згоди на зведення цієї прибудови, внаслідок якої зменшено протипожежну відстань між житловими будинками; зменшено відстань між стінами будинків з вікнами, що виходять з житлових кімнат, кухонь, веранд; спотворена архітектура фасаду; обмежено доступ світла, сонця та повітря, що призвело до появи вологи в житлових приміщеннях, порушені санітарно-технічні норми. Крім того, відповідачка розмістила рекламну вивіску з написом «Frapolli21» без згоди власників та жителів будинку АДРЕСА_1 та без дозволу уповноваженого виконавчого органу. Вказували, що відповідачка самоуправно вивезла старовинні ковані ворота разом з адресною табличкою, які були встановлені на єдиному в`їзді/виїзді у двір будинку АДРЕСА_1 . Прибудинкова територія перед в`їздом у двір обладнана під літню терасу і парковку транспорту співробітників і постояльців готелю, що ускладнює не тільки проїзд на територію двору транспорту мешканців і спецтехніки, а й прохід жителів будинку до своїх квартир. Також зазначали, що у дворі будинку, усупереч всім санітарним вимогам і нормам встановлено сміттєвий контейнер, який співробітники готелю переміщують по всій території двору на свій розсуд. Вказували, що квартири позивачок потребують ремонту через збудований готель, оскільки під час будівельних робіт в них почали з`являтися тріщини на стінах, склі. Крім того вважали, що протиправними діями відповідачки їм було завдано моральної шкоди.
 
З урахуванням поданої 30 березня 2018 року заяви про збільшення позовних вимог позивачки просили суд ухвалити рішення, яким:
зобов`язати ОСОБА_3 власними силами і за власний рахунок демонтувати рекламну вивіску з написом «Frapolli21» з арки входу будинку АДРЕСА_1 в строк, що не перевищує 30 днів з дня набрання рішенням законної сили;
зобов`язати ОСОБА_3 власними силами і за власний рахунок відновити старовинні (автентичні) ковані ворота та адресну табличку (адресний покажчик) із написом «АДРЕСА_13» у строк, що не перевищує 30 днів з дня набрання рішенням законної сили;
зобов`язати ОСОБА_3 виконати дії по розміщенню сміттєвого контейнера відповідно до вимог санітарних норм та правил за межами двору будинку АДРЕСА_1 та всієї прибудинкової території будинку; 
зобов`язати ОСОБА_3 власними силами і за власний рахунок відновити протипожежну відстань між будівлями шляхом демонтування прибудованої триповерхової веранди;
зобов`язати ОСОБА_3 звільнити всі транспортні засоби співробітників і постояльців готелю з прибудинкової території двору та з проїзду до двору;
зобов`язати ОСОБА_3 власними силами і за власний рахунок демонтувати вентиляційний канал із примусовою витяжкою, яка розташована на зовнішній фасадній стіні готелю у безпосередній близькості до квартири АДРЕСА_7 ;
зобов`язати ОСОБА_3 власними силами та за власний рахунок привести нежитлове підвальне приміщення, горище квартири АДРЕСА_2 ,  АДРЕСА_3 ,  АДРЕСА_4 ,  АДРЕСА_5 ,  АДРЕСА_6 , розташовані у фасадному триповерховому лівоворотньому флігелі житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідність до технічної документації;
зобов`язати ОСОБА_3 власними силами і за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт - веранду, яка розташована у дворі житлового будинку АДРЕСА_1 , підвальне приміщення під такою верандою та надбудований майданчик з приведенням земельної ділянки у первісний стан;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 4 455 000 грн, що складає 165 000 дол. США по курсу НБУ;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 250 000 грн;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 4 455 000 грн, що складає 165 000 дол. США по курсу НБУ;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції не встановив передбачених законом підстав для визнання реконструкції приміщень триповерхової будівлі під кафе та міні-готель самочинним будівництвом. Суд зазначив, що позивачі не довели факт завдання їм відповідачкою майнової чи моральної шкоди. Суд також зробив висновок, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не мають права на звернення до суду з цим позовом, оскільки право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року змінено з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови; в іншій частині судове рішення залишено без змін.
Постанова мотивована тим, що крім органів державної влади та місцевого самоврядування інші особи також наділені правом звернення до суду з позов про знесення самочинного об`єкту у випадку порушення їх прав таким будівництвом. З огляду на викладене колегія суддів не погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є належними позивачами в цій справі. Разом із тим апеляційний суд наголосив на тому, що, звертаючись до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості, фізична особа повинна довести порушення її прав таким будівництвом. Суд зазначив, що висновки судової експертизи, проведеної в суді апеляційної інстанції, спростовують доводи позивачів про те, що саме внаслідок дій відповідачки щодо реконструкції спірного будинку помешкання позивачок зазнали пошкоджень. Крім того експертом спростовано факт захоплення частини землі двору мешканців будинку. Колегія суддів відхилила доводи позивачок про те, що висновок експертизи є неповним та невірним, оскільки експерт здійснив чіткі та зрозумілі висновки, які обґрунтовані належним чином. Апеляційний суд установив, що мешканці будинку (крім позивачок) погодили проєкт реконструкції нежитлового приміщення, про що свідчать їх підписи, а будівельні роботи відповідачкою проводились на підставі виданих Містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції нежитлового підвального приміщення, горища та квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , розташованих у фасадному триповерховому лівоворотньому флігелі житлового будинку АДРЕСА_1 , а також декларації про початок виконання будівельних робіт від 09 червня 2015 року. 
 
Апеляційний суд також прийняв до уваги, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року, яка набрала законної сили, встановлено, що декларація про початок виконання будівельних робіт від 09 червня 2015 року є документом, який дає право виконувати будівельні роботи, а підстави для її скасування - відсутні. З урахуванням викладеного колегія суддів відхилила доводи позивачок про те, що здійснена реконструкція веранди квартири АДРЕСА_8 є самочинним будівництвом. У задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди апеляційний суд відмовив з огляду на недоведеність факту порушення відповідачкою прав позивачок. Інші позовні вимоги суд апеляційної інстанції залишив без задоволення в зв`язку з ненаданням позивачками доказів на порушення відповідачкою державних будівельних чи санітарних норм.
 
Аргументи учасників справи
 
01 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просила їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, а справу передати на новий розгляд.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в суді апеляційної інстанції ухвалою від 14 травня 2019 року було призначено будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, однак у подальшому позивачці стало відомо, що висновок експерта складено без урахування додаткових документів, витребуваних самим судовим експертом. Уважає, що зроблені судовим експертом висновки прямо суперечать наявним у матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим в суді апеляційної інстанції порушувалося питання про призначення додаткової експертизи, однак у задоволенні вказаного клопотання колегія суддів безпідставно відмовила.
 
У жовтні 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідачка просила залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
 
Відзив мотивовано тим, що апеляційний суд з урахування висновку експерта, який є належним і допустимим доказом, зробив правильний висновок про те, що позивачі не довели факт порушення їх прав та заподіяння їм шкоди з боку відповідачки, а також факт здійснення нею будівництва з порушенням державних будівельних чи санітарних норм. Вказує, що ОСОБА_1 не довела, що експертний висновок є недостовірним або неповним. Зазначає, що судом дійсно було витребувано додаткові матеріали за клопотанням експерта, однак згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради тимчасово був відсутній доступ до відділу архівної документації та зберігання матеріалів технічної інвентаризації, в зв`язку з чим перевірити і надати запитувану інформацію тимчасово неможливо. Про зазначену обставину саме представник ОСОБА_1 повідомив судового експерта, що знайшло своє відображення у його висновку, де зазначено: «зважаючи на те, що інформація з Одеського БТІ носить уточнюючий характер та те, що внаслідок форс-мажорних обставин отримати відповідь на даний час не вбачається можливим, експертом прийнято рішення надати висновок без запитуваних матеріалів».
 
У листопаді 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив на касаційну скаргу, в якому позивачка наполягає на тому, що експертний висновок складений без урахування суттєвих письмових матеріалів, а також указує, що в судах першої та апеляційної інстанції її представник здійснював захист її інтересів неналежним чином.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалами Верховного Суду від 19 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі; касаційну скаргу в частині посилання на пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
 
Межі та підстави касаційного перегляду 
 
Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 19 серпня 2021 року зазначено, що заявник оскаржує судове рішення з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, вказуючи, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про призначення додаткової експертизи та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Оскільки ОСОБА_2 судові рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог у касаційному порядку не оскаржила, Верховний Суд переглядає рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться будинок, який складається з трьох флігелів: фасадний триповерховий (літ «А», «а»), проворотній (літ. «Б»), противоротній (літ В, Г).
 
ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення загальною площею 98,3 м?; підвального приміщення загальною площею 59,7 м?; квартири АДРЕСА_2 загальною площею 61,4 м?; квартири АДРЕСА_3 загальною площею 89,6 м?; квартири АДРЕСА_4 загальною площею 57,0 м?; квартири АДРЕСА_5 загальною площею 89,5 м?; квартири АДРЕСА_9 .
 
Згідно з технічним паспортом від 15 лютого 2007 року реконструйовано веранду літ «а», площею 12,6 м?, яка прибудована до колишньої квартири АДРЕСА_2 , що увійшла в загальну площу об`єкта літ «А».
 
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №  НОМЕР_1 від 21 березня 1995 року, 555/1000 квартири (приміщення квартири спільного заселення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , належить на правах приватної та спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках.
 
ОСОБА_1 та її сім`я проживають на другому поверсі внутрішнього дворового флігеля літ. «Б» в квартирі АДРЕСА_11 .
 
З червня 2015 року відповідачкою здійснюється реконструкція належних їй у вказаному будинку приміщень під міні-готель.
 
Мешканцями будинку, крім позивачів, було погоджено проект реконструкції нежитлового приміщення, про що свідчать їх підписи.
 
Будівельні роботи виконувались відповідачкою на підставі виданих Містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції нежитлового підвального приміщення, горища, квартир АДРЕСА_12 , розташованих у фасадному триповерховому лівоворотньому флігелі житлового будинку АДРЕСА_1 , без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни висотної відмітки покрівлі, з внутрішнім переплануванням приміщень, з переобладнанням їх під кафе та міні-готель від 30 квітня 2014 року.
 
09 червня 2015 року відповідачкою зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлового підвального приміщення, нежитлового приміщення магазину, нежитлового приміщення горища, квартир АДРЕСА_12 , без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни висотної відмітки покрівлі, з внутрішнім переплануванням приміщень, з переобладнанням їх під кафе та міні-готель».
 
Відповідно до копії акта огляду земельної ділянки департаменту комунальної власності управління земельних ресурсів відділу самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства від 26 серпня 2016 року спеціалістами відділу було оглянуто земельну ділянку орієнтовною площею 300 м?, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження встановлено, що на зазначеній земельній ділянці проводяться роботи з реконструкції багатоповерхової будівлі відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт від 09 червня 2015 року. Також за вказаною адресою проводяться роботи з реконструкції веранди кв. АДРЕСА_2 площею 12,6 м?, площа зазначеної веранди візуально у межах відповідно до технічного паспорту. 
 
Відповідно до висновку Департаменту ДАБІ в Одеській області від 05 лютого 2016 року на момент реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт зазначена веранда не є самочинно збудованою. 
 
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року, яка набрала законної сили, встановлено, що подана ОСОБА_3 декларація про початок виконання будівельних робіт на об`єкті ІІІ категорії складності від 09 червня 2015 року є документом, який дає право виконувати будівельні роботи. Суди не встановили наявність підстав для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, передбачених статтею 39-1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».
 
Матеріали справи місять дозвіл на розміщення зовнішньої реклами (вивіски з написом «Frapolli21»). Табличка з вказівкою номеру будинку розташована поруч з аркою входу до двору будинку.
 
Згідно з доданими до матеріалів справи фотографій фасаду будинку АДРЕСА_1 вбачається, що парковка готелю спеціально облаштована під паркування автомобілів для постояльців готелю й розміщена перед центральним його входом, що виходить до дороги. Проїзд до двору через закриту металевими воротами арку розташований поруч з парковкою та має окремий заїзд.
 
Висновком експерта №14-2020 від 10 березня 2020 року встановлено, що в результаті проведення ремонтно-будівельних робіт з реконструкції житлового будинку літ «А» в міні-готель з прибудовою літ «А» по АДРЕСА_1 не порушено лінійні розміри в основній частині будівлі літ «А» та не зменшено відстань від прибудови літ «а» до житлового будинку літ «Б», в якому на другому поверсі розташована квартира АДРЕСА_7 ; не змінилась висота реконструйованої будівлі. Проведення ремонтно-будівельних робіт з реконструкції житлового будинку літ «А» в міні-готель жодним чином не погіршили умови експлуатації житлового будинку літ «Б» та, зокрема, квартири АДРЕСА_7 , що розташована на його другому поверсі. При обстеженні об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме причин погіршення технічного стану житлового будинку літ «Б», в тому числі квартири АДРЕСА_7 , що розташована на другому поверсі, встановлено, що причинами погіршення технічного стану житлового будинку літ «Б» є недотримання температурно-вологісного режиму приміщень квартири АДРЕСА_7 внаслідок відсутності сталого рівномірного теплопостачання; послабленням несучих конструкцій квартири  АДРЕСА_7 внаслідок самочинного перепланування з втручанням в несучі конструкції; послаблення несучих конструкцій внаслідок втручання в несучі конструкції підвалу шляхом встановлення дверного отвору в несучій стіні; недотриманням вимог щодо правил утримання житлових будинків та вчасного реагування на виявлені недоліки - проведення поточних та капітальних ремонтів: систематичне залиття підвалу як ззовні внаслідок опадів, так і каналізаційними витоками, значне ураження гнилизною перекриття підвалу та його часткове руйнування, руйнування кладки фасадів будинку, руйнування системи зовнішнього водовідведення, незадовільний стан покрівлі.
 
Позиція Верховного Суду
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
 
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. 
 
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 
 
У частинах першій, четвертій, сьомій статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм
і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 грудня 2021 року в справі № 354/628/16-ц (провадження № 61-11108св20) зроблено висновок, що «у зв`язку з істотним відхиленням від проекту або порушенням будівельних норм право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. […] Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Таким чином, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою». 
 
Тобто, порушення будівельних норм чи відхилення від проєкту без установлення факту порушення прав позивача не є самостійною підставою для задоволення позову про знесення самочинного будівництва, поданого особою, яка не наділена державою функціями зі здійснення контролю за дотриманням законодавства в архітектурно-будівельній сфері.
 
З огляду на викладене обставиною, яка підлягала встановленню судами в справі, що переглядається, є те, чи порушуються права позивачки як мешканки будинку проведеною відповідачкою реконструкцією належних їй житлових та нежитлових приміщень під міні-готель.
 
Установивши, що доводи позивачки про порушення її прав, що виразилося у захопленні відповідачкою земель загального користування та пошкодження належної їй квартири внаслідок здійснених відповідачкою будівельних робіт, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, висновком експерта №14-2020 від 10 березня 2020 року, апеляційний суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Не погодившись з судовими рішеннями, позивачка оскаржила їх до суду касаційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині:
необґрунтованого відхилення клопотання про призначення додаткової експертизи;
установлення обставин справи на підставі недопустимих доказів;
недослідження зібраних у справі доказів.
 
За змістом пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
У справі, що переглядається, ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2019 року за клопотанням позивачів призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено два питання:
            1. чи спричинено пошкодження квартирі АДРЕСА_11 , а також зовнішній частині противоротньої прилеглої частини будівлі будинку в результаті проведеної відповідачкою реконструкції? (на яке експерт надав однозначну та чітку відповідь про те, що пошкодження квартири та фасаду не пов`язані з проведеною відповідачкою реконструкцією належних їй приміщень)
            2. які внутрішні та зовнішні будівельні роботи необхідно провести з метою проведення квартири позивачів у стан, який був до початку реконструкції, та яка вартість таких робіт станом на час проведення експертизи? (відповідь на яке експерт не зміг надати з огляду на відсутність інформації щодо технічного стану квартири АДРЕСА_7 станом на початок проведення реконструкції та перевищення термінів експлуатації елементів житлового будинку, у тому числі квартири позивачок). 
 
Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи (частина перша статті 107 ЦПК України).
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та витребувано з:
Одеського міського бюро технічної інвентаризації - інформацію щодо загальних відомостей на житловий будинок при проведенні первинної інвентаризації з метою встановлення року побудови житлового будинку по АДРЕСА_10 , його технічні характеристики, а саме: рік будівництва, конструктивні елементи житлового будинку (будинок, в якому розташована квартира АДРЕСА_7 ), поверховий план другого поверху та підвалу, поверховий план квартири АДРЕСА_7 , відомості щодо проведеного капітального ремонту, копію схеми розташування будівель на земельній ділянці;
ЖКС «Портофранківський» - інформацію щодо результатів проведених обстежень на предмет технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_1 та які заходи було вжито за результатами обстеження: капітальний ремонт, поточний ремонт, встановлення маячків в пошкоджених місцях.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради тимчасово відсутній доступ до відділу архівної документації та зберігання матеріалів технічної інвентаризації, в зв`язку з чим перевірити і надати запитувану інформацію тимчасово неможливо. Про зазначену обставину саме представник ОСОБА_1 повідомив судового експерта, що знайшло своє відображення у його висновку, де зазначено: «зважаючи на те, що інформація з Одеського БТІ носить уточнюючий характер та те, що внаслідок форс-мажорних обставин отримати відповідь на даний час не вбачається можливим, експертом прийнято рішення надати висновок без запитуваних матеріалів». Документи, витребувані у ЖКС «Портофранківський», судовим експертом отримані та враховані у його висновку як додаток № 7.
 
Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам) (частина перша статті 113 ЦПК України).
 
Відмовляючи в задоволенні клопотання представника позивачок про призначення додаткової експертизи, апеляційний суд виходив із того, що експерт надав вичерпний та ясний висновок про причини незадовільного стану квартири позивачів і відсутність негативного впливу проведеної відповідачкою реконструкції на її стан. Колегія суддів також зазначила, що ненадання експертом відповіді на питання про перелік робіт, які необхідно провести в квартирі позивачів через її незадовільний стан, в межах цього спору не має правового значення, оскільки не встановлено причинний зв`язок між станом квартири позивачки та діями відповідачки.
 
Оскільки апеляційний суд констатував повноту та ясність висновку судового експерта №14-2020 від 10 березня 2020 року, відсутні підстави для висновку про те, що апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання представника позивачок про призначення додаткової експертизи, а також установив обставини справи на підставі недопустимих доказів.
 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не дослідив зібрані в справі докази, оцінці касаційним судом не підлягають, оскільки вказані обставини в силу пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України можуть бути підставою для скасування судових рішень лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги з урахуванням меж касаційного оскарження не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення в оскарженій частині- без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року та рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 травня 2018 року в незміненій апеляційним судом частині щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          Н. О. Антоненко
 
                                                                                              І. О. Дундар
 
                                                                                                                     М. М. Русинчук