ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір в розмірі 496,20 грн..
Згідно постанови суду, 14 лютого 2022 року о 23 год. 40 хв. по вул. Сторожинецькій, 26 в м. Чернівці, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольцваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка не відповідає дійсності, запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Відмова фіксувалася працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.
В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального права, яка є незаконною, так як суд не встановив всіх обставин справи, а всі сумніви щодо доведеності його вини тлумачив не на 

ЄУНСС №727/1595/22 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.
Провадження №33/822/253/22 Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
його користь, та встановив його вину з порушенням критерію доведення «поза розумним сумнівом».
Вказує про те, що належні та достатні докази керування ним транспортним засобом в матеріалах справи відсутні, а на відеозаписі бодікамер поліцейських не зафіксовано ні факту руху його автомобіля, ні факту зупинки його працівниками поліції, ні факту перебування його за кермом на місці водія.
Також, вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на постанову інспектора про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, яка ним не оспорювалась, як на доказ керування ним автомобілем.
Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не допитувались судом в засіданні в порядку ст. 272 КУпАП, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в останніх взагалі немає вказівки на те, хто саме був за кермом автомобіля, тим більше не вказано, що саме він ним керував.
Окрім того, зазначає, що належний йому автомобіль марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , здається ним в користування (оренду) громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовує його для таксування, про що надав суду копію договору оренди від 05.10.2021 р..
Просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Громадянин ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоч і був належним чином повідомлений (а.с.30), проте його інтереси представляв адвокат Загарія О.Д.. 
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши позицію сторони захисту в інтересах підзахисного ОСОБА_1 , який просив скасувати постанову та закрити адміністративне провадження за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційних скарг цього не спростовують.
Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним. 
Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В даному випадку, ОСОБА_1 був вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, … під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8).
Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №335483 від 15 лютого 2022 року, з якого вбачається, що 14.02.2022 року о 23 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Сторожинецькій, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf 3» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1). 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Окрім того, в протоколі міститься відмітка про відмову ОСОБА_1 від надання будь-яких пояснень чи вказівки про не згоду з діями працівників поліції, від підписання та отримання копії протоколу відмовився. 
Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться: 
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом, встановлено, що перш, ніж скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM-0432», проте останній відмовився, про що свідчить акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так як у ОСОБА_1 було виявлено такі ознаки сп`яніння, як: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Окрім того, відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на відео бодікамер №746055, №476893, №476073, №476934. Від підписання акту ОСОБА_1 також відмовився (а.с.№3). 
Більше того, працівниками поліції було підготовлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до ЧОНД, у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння, разом з тим він відмовився від огляду в медичному закладі (а.с.4). 
Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 було складено в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який останніми власноручно підписано. 
При цьому, вказані свідки надали пояснення, в яких зазначили, що ними було викликано таксі до ресторану «Маестро», сівши в машину під час спілкування з водієм вони відчули ознаки/запах алкоголю від нього, рушив з місця водій неадекватно, керував транспортним засобом створюючи аварійні ситуації наражаючи їх на небезпеку, через що вони попросили його зупинитися на вул. Сторожинецькій, після чого він вийшов і почав тікати, а ми прийняли рішення викликати поліцію, потім водій повернувся (а.с.5,6).
Також, в поясненні ОСОБА_3 (а.с.6) зазначено, що таксі вона викликала через службу «Optimalne» на адресу вул. Українська, 30 в м. Чернівці, згодом під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , а з мобільного номеру НОМЕР_2 чоловік представився водієм служби таксі. Слід зазначити, що саме цей мобільний номер телефона вказано і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с.23).
Варто уваги й те, що будь яких пояснень чи не згоди з оформленням матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 не було висловлено та не заявлено, а дії працівників поліції не були оскаржені та не були предметом розгляду в суді. 
За таких обставин, дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , розуміючи протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Таким чином, працівниками поліції не порушено порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до ч.2 ст. 266 КпАП України, а районним судом вірно встановлено, що останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, і висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -    

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська