ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2022 року           справа №360/1877/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №360/1877/20 (суддя І інстанції Басова Н.М., повне судове рішення складено 08.12.2021 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо зменшення розміру відсотків з 82% до 50% від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді судді;
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 16.03.2021 за № 1216-03-8/5432;
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату ОСОБА_1 починаючи з 19.02.2020, виходячи з розрахунку 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично сплачених сум (а.с. 1-6).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо визначення відсотку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у розмірі 50% замість 52% при проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №88 від 24.02.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 52% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №88 від 24.02.2020 із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період (а.с. 225-232).
В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування зазначає, що для застосування розміру 82 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, але з 18 лютого 2020 року (дата прийняття Конституційний Судом України Рішення № 2-р/2020), Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання судді втратив чинність. Також зазначає, що ухвала Луганського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №360/2986/20, на підставі якої було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Луганської області №88 від 24.02.2020, виходячи з розрахунку 52% суддівської винагороди судді, скасована постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021. 
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є суддею у відставці (а.с. 8-13, 15,16).
Позивач перебуває на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України з 05.08.2017 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 по справі №643/12998/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському району м. Харкова здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82 % винагороди судді, що працює на відповідній посаді з розрахунку 24000 грн. виходячи зі стажу роботи на посаді судді 21 рік 09 місяців 15 днів та становить 19680 грн. щомісячно, починаючи з 05.08.2017 р. із урахування сум, які були виплачені та здійснювати в подальшому відповідні виплати без обмежень (а.с. 18-19).
24.08.2020 за №88 Господарським судом Луганської області позивачу видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З вищевказаної довідки вбачається, що посадовий оклад позивача складає 63060,00 гривень, доплата за вислугу років (50%) 31530,00 гривень. Станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 94590,00 гривень (а.с. 23).
Рішенням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.04.2020 за №2726/2020 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , в якому зазначено, що остання зміна розміру суддівської винагороди відповідно до статті 142 Закону № 1402, а також суддям у відставці, які не проходили кваліфікаційного оцінювання, не призначались на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набуття чинності Законом № 1402, не попрацювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, на підставі статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 відбулась з 1 січня 2020 року та ОСОБА_1 за заявою від 25.02.2020 використала своє право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди відповідно до статті 129 Закону № 2453 та пункту 25 розділу XII Закону № 1402, підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно із статтею 142 Закону № 1402 після 18.02.2020 відсутні (а.с. 24-25).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №360/2986/20 позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про 
визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30 квітня 2020 року за №2726/2020 про відмову в здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки господарського суду Луганської області № 88 від 24 лютого 2020 року. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 88 від 24 лютого 2020 року, виходячи з розрахунку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (а.с. 26-30).
З даних КП «ДСС» вбачається, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 виправлено описку, допущену в абзаці третьому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду 08 жовтня 2020 року у справі №360/2986/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року викладено у такій редакції: «Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 88 від 24 лютого 2020 року, виходячи з розрахунку 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року».
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №360/2986/20 задоволено. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 360/2986/20 скасовано (а.с. 31-32).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №360/2986/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 33-34).
Матеріалами пенсійної справи позивача підтверджується те, що на виконання рішення суду у справі №360/2986/20 у листопаді 2020 року відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Луганської області №88 від 24.02.2020, виходячи з розрахунку 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 169-170).
У грудні 2020 року на виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №360/2986/20 відповідачем було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Луганської області №88 від 24.02.2020, виходячи з розрахунку 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 179 зв.б.).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №360/2986/20 ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №360/2986/20 скасовано.
У зв`язку з цим в лютому 2021 року відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 50 % суддівської винагороди судді, при цьому стаж суддівської роботи визначений в 21 рік 8 місяців 15 днів (а.с. 182 зв.б.).
11.03.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії згідно рішень суду, мотивування якої виклала в окремій заяві від 11.03.2021 та зазначила, що у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 по справі №360/2986/20 не визначений певний розмір відсотків для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 82% винагороди судді, що працює на відповідній посаді на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №88 від 24.02.2020, оскільки вказаний розмір відсотків був встановлений відповідно до постанов Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 у справі №643/12998/17 (а.с. 56, 60).
16.03.2021 управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області винесено рішення, яким на підставі ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів та наданих документів відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 82% від суддівської винагороди судді за заявою від 11.03.2021 (а.с. 38-39).
З витягу про перерахунок пенсії від 29.03.2021 вбачається, що загальний процент розрахунку пенсії від заробітку складає 50% (а.с. 57).
Також згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 проведеного відповідачем вбачається, що спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання судді становить 21 рік 8 місяців 15 днів (а.с. 58).
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
За змістом п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 7 липня 2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Згідно ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 цієї статті).
Згідно ч.3 ст.142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Разом із цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI (п. 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).
Законом України від 16 жовтня 2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 7 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими передбачалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п. 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (п.24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх Рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, а також у Рішенні від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.
Так, Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII зі змінами.
У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абз.4 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абз.5,6 пп.2.2 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
У зв`язку із викладеним Конституційний Суд України Рішенням від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
Згідно з ч.1 ст.91 Закону України від 13 червня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку, є стаття 142 Закону № 1402-VІІI.
Так, частиною 4 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Водночас, частиною 3 цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік 08 місяців 15 днів.
Отже, позивач має права на обрахування розміру його щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень стаття 142 Закону №1402-VІІI в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Щодо доводів, що ухвала Луганського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №360/2986/20, скасована постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021, суд зазначає наступне.
Відповідач при проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання позивача на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду визначив відсоток суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у розмірі 50% та не врахував вище вказані норми матеріального права, тим самим порушив права позивача на отримання належного розміру щомісячного грошового утримання.
При цьому правових підстав для встановлення позивачу 82 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, наразі немає.
Той факт, що тим же судовим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.11.2017 у справі №643/12998/17 відсоток був визначений у 82%, наразі є неприйнятним, оскільки він стосувався призначення довічного грошового утримання позивача за нормами законодавства, яке на сьогоднішній день до перерахунку розміру довічного грошового утримання судді не підлягає застосуванню.
Отже, позивач звернулась 11.03.2021 з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 82 % винагороди судді, що працює на відповідній посаді на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №88 від 24.02.2020, а рішенням відповідача від 16.03.2021 №1935/2021 їй в цьому відмовлено, тому суд не вбачає підстав для скасування вказаного рішення відповідача.
Натомість, судом встановленні протиправні дії відповідача при визначенні відсотку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у розмірі 50% замість 52% при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №88 від 24.02.2020.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 52% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Господарського суду Луганської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №88 від 24.02.2020 із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №360/1877/20 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №360/1877/20 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 24 травня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                             Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                  А.А. Блохін

                                                                                                                            І.В. Сіваченко