ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4650/22 Справа № 216/5802/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/5802/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Зубакової В.П., 
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,
сторони:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року, яке ухвалене суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 квітня 2022 року -,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, має хронічні захворювання, є непрацездатним. На теперішній час він потребує матеріальної допомоги на продукти харчування та лікування. Відповідач є сином позивача, який відмовляється від свого обов`язку утримувати непрацездатного батька. Позивач отримує пенсію у розмірі 2103,93 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання непрацездатного батька, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно та довічно.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги - задоволено частково.
Стягнуто щомісячно з  ОСОБА_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 на його утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме: з 09.09.2021 і довічно.
У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з  ОСОБА_2  в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі, який забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.
Доказів, які б містили дані з приводу щомісячної вартості лікування, загального обсягу щомісячних витрат на забезпечення проживання, на утримання житла та сплату комунальних послуг, та давали підстави для висновку про потребу в матеріальній допомозі, позивачем не надано.
З дати смерті матері відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , він практично з батьком не спілкується.
На утриманні відповідача знаходиться син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 2017 року навчається у Польщі, навчання безкоштовне, проте проживання, харчування оплачує відповідач ОСОБА_2 , дружина відповідача не працює.
Наголошує, що з 2016 року отримує пенсію за вислугу років, за рахунок якої утримує сім`ю, сплачує витрати за комунальні послуги, також має захворювання серця, яке встановлене у 2003 році, тому повинен постійно приймати певні ліки.
Відзив позивача на апеляційну скаргу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки до нього не додано докази надсилання копій відзиву іншим учасникам справи, що не відповідає вимогам ч.4 ст. 360 ЦПК України. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, справи про стягнення аліментів розглядаються в спрощеному позовному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьком відповідача ОСОБА_2 є ОСОБА_1 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ( а.с. 4).
ОСОБА_1 є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, перебуває на обліку в Криворізькому центральному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, яка за період з 01.02.2021 року по 31.07.2021 року складає 12523,58 грн. (а.с. 5,7).
З висновку дослідження комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська поліклініка №5» Криворізької міської ради від 23.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 діагностовано кістозно-атрофічні і локулярні зміни в лівій гемісфері. Судинна енцефалопотія ІІІ ступеню. Внутрішня гідроцефалія (а.с.8).
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 та довідки № 4122000030, виданої Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, яка складає за період з 01.01.2021 року по 30.04.2022 року 107 035,82 грн.
Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № 3221 від 02.12.2010 року із архівної особової справи ОСОБА_2 , він має ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач є непрацездатною особою, яка отримує лише пенсію, яка є єдиним його джерелом доходу, врахував ту обставину, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання батька, та дійшов висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідача на його утримання в розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання батька, що повністю узгоджується з приписами ст. 202 СК України.
Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав. 
Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання батька, у розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде сприятиме меті зобов`язання щодо утримання, при цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).
Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.
Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).
Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. (Верховний Суд у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у Постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18).
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, так як досяг встановленого законом пенсійного віку, отримує пенсію за віком у розмірі прожиткового мінімуму визначену законодавством для осіб, які втратили працездатність.
Має захворювання: кістозно-атрофічні і локулярні зміни в лівій гемісфері. Судинна енцефалопотія ІІІ ступеню. Внутрішня гідроцефалія.
Доведення потреби в матеріальній допомозі являється процесуальним обов`язком саме позивача. 
Якщо непрацездатність позивача не викликає сумніву, то потреба у матеріальній допомозі з його боку має бути доведена.
Враховуючи викладене, оскільки позивачем доведено, що він має необхідність у матеріальній допомозі, оскільки має захворювання та потребує лікування, то відповідно до частини першої статті 202 СК України вказане свідчить про доведеність позовних вимог.
В свою чергу відповідач, згідно матеріалів справи, є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, яка складає за період з 01.01.2021 року по 30.04.2022 року 107 035,82 грн., також має ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги стан здоров`я відповідача, в зв`язку з чим бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо стану його здоров`я.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання батька ОСОБА_1 з 1/6 до 1/10 частини всіх видів доходу.
Відповідач до суду апеляційної інстанції надав клопотання про виклик свідків, яке колегія суддів залишило без задоволення, з огляду на наступне.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження  без повідомлення учасників справи, за наявними в ній матеріалами.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частиною 4 статті 274 ЦПК України передбачено, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:  що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Як вбачається з матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, як і виклику свідків, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення обставин справи та перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського  районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання змінити, зменшивши цей розмір з 1/6 частини до 1/10 частини, від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Головуючий:                                        

Судді: