У Х В А Л А
08 липня 2022 року
м. Київ
справа № 757/42443/16-ц
провадження № 61-15912ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору, - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2021 року Центральне регіональне управління юстиції (м. Київ) (далі - Управління юстиції) направило поштовим зв`язком до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ціна позову у справі становить 3 685 321,50 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення її недоліків, а саме заявнику необхідно надати докази отримання листа Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 18 червня 2021 року та докази отримання ухвали Верховного Суду від 11 серпня 2021 року, зазначити поважні причини за яких заявник повторно не звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою в межах розумного строку, а звернувся лише після тривалого часу після повернення його касаційної скарги.
На виконання вимог ухвали суду Управління юстиції надіслало клопотання про усунення недоліків та уточнену касаційну скаргу. 
Заявник зазначає, що 18 червня 2021 року до Управління юстиції надійшов лист Головного управління державної казначейської служби України у місті Києві щодо виконання рішення суду у справі № 757/42443/16-ц про стягнення коштів у розмірі 3 684 894,00 грн, що підтверджується карткою реєстрації вхідного документа, після чого заявник невідкладно подав касаційну скаргу 24 червня 2021 року.
Ухвалу Верховного Суду від 11 серпня 2021 року про повернення касаційної скарги Управління юстиції отримало 26 серпня 2021 року, що підтверджується карткою реєстрації вхідного документа, тому протягом тридцяти днів повторно звернувся із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.
Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи те, що первісну касаційну скаргу повернено заявнику ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 серпня 2021 року, а повторно скаргу зареєстровано у Верховному Суді 28 вересня 2021 року, суд касаційної інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню.
Недоліки касаційної скарги усунено.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Підставою касаційного оскарження судового рішення Управління юстиції зазначає: суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16, провадження                         № 61- 4497ск18, від 09 грудня 2020 року у справі № 552/6676/16-ц, провадження                   № 61-1095св20, суди не дослідили зібрані у справі докази.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Поновити Центральному міжрегіональному управлінню юстиції (м. Київ) процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2021 року.
Витребувати із Печерського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 757/42443/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору, - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення коштів.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 серпня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             А. С. Олійник
Г. І. Усик
В. В. Яремко