УХВАЛА

26 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 440/4489/20
адміністративне провадження № К/990/8116/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, як відокремленого підрозділу ДПС, (далі -ГУ ДПС) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі-КП "Полтававодоканал") до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
КП "Полтававодоканал" звернулось до суду з позовом до ГУ ДПС, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.03.2020 №0017265004 про нарахування штрафних санкцій у сумі 330' 044,13 грн за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначені Податковим кодексом України строки.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021, позов задоволено. 
На зазначені судові рішення ГУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій підставами касаційного оскарження зазначило пункти 1, 4 частини четвертої статті 328, частину другу статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Під час перевірки касаційної скарги ГУ ДПС встановлено, що касаційна скарга не містить передбачені (передбачених) статтею 328 КАС підстави (підстав), як того вимагає норма пункту 4 частини другої статті 330 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 4 частини другої статті 330 КАС).
Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов висновку про те, що встановлені у справі фактичні обставини засвідчили недотримання контролюючим органом принципу ''належного урядування'', оскільки притягнення КП "Полтававодоканал" до відповідальності згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, у той час, коли положення пункту 200-1.9 статті 200-1 Податкового кодексу України хоча і передбачали право на здійснення реєстрації податкових накладних та розрахунків при недостатності коштів на рахунку платника, є протиправними, оскільки державним контролюючим органом не було забезпечено його технічну реалізацію через недосконалість програмного забезпечення системи електронного адміністрування ПДВ. 
З огляду на це суди встановили відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення у розумінні статті 109 Податкового кодексу України, і як наслідок протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням.
Також суди зазначили, що правова позиція у цій справі узгоджується з позиціями Верховного Суду України у постановах: від 03.05.2018 у справі №818/1070/17, від 02.07.2019 у справі №826/10414/16.
Відповідач не погодився з такими висновками судів у справі та оскаржив рішення до Верховного Суду в касаційному порядку.
Верховний Суд ухвалами від 25.05.2021, 01.07.2021 та 30.08.2021 касаційні скарги відповідача повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. 
Разом з цим, відповідач в чергове подає до Верховного Суду касаційну скаргу, посилаючись на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 статті 328 КАС.
ГУ ДПС у касаційні скарзі наводить довід, що вирішуючи спір, суди не врахували позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №822/2700/17, від 01.07.2020 у справі №520/3640/19, від 24.01.2020 у справі №810/420/17.
Проте скаржник не зазначив, у чому полягає не врахування судами попередніх інстанції цих висновків Верховного Суду, а лише наводить їх окремі тези та зазначає обставини цієї справи. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з наданою судом правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів і знаходяться у площині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС, частини другої статті 353 КАС.
Однак, підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини четвертої статті 328, пунктами 1- 4 частини другої статті 353 КАС, також заявлені ГУ ДПС без належного обґрунтування.
Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або;
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Відповідач у касаційній скарзі не наводить конкретного переліку доказів, які не були дослідженні судами попередніх інстанцій, не зазначає також, які саме обставини, що мають істотне значення, встановлені судами на підставі недопустимих доказів. Справа №440/4489/20 розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.
Крім того, у прохальній частині відповідач просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, тоді як наслідком заявлених скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС, частини другої статті 353 КАС, є направлення справи для продовження розгляду або на новий розгляд, а відповідно до частини другої статті 341 КАС переоцінка доказів знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.
Також, згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень та Діловодства спеціалізованого суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі відповідач подає четвертий раз. Попередньо подані відповідачем касаційні скарги були повернуті згідно з ухвалами Верховного Суду від 25.05.2021 (провадження №К/9901/18284/21), від 01.07.2021 (провадження №К/9901/22571/21) та від 30.08.2021 (провадження №К/9901/31952/21), як такі, що не містили підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Повертаючи касаційні скарги згідно з вказаними ухвалами Верховний Суд роз`яснив щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень. Однак, подаючи касаційну скаргу в черговий раз, скаржником не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо викладення підстав касаційного оскарження, що свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом.
З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва