справа № 757/59269/21-п                                  головуючий у суді І інстанції Бортницька В.В.
провадження № 33/824/1618/2022              суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

 
       ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 червня 2022 року                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року, якою: 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
визнано  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 грн. 20 коп.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 25 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку надіслав  апеляційну  скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив визнати  поважними  причини пропуску та поновити строк на апеляційне оскарження. При цьому зазначає, що оскаржувану постанову суду отримав особисто 15 лютого 2022 року. Зазначає, що до 15 лютого 2022 року про результат розгляду справи не було відомо, оскільки апелянт є іногородньою особою та не був повідомлений про розгляд справи та ухвалення судового рішення.
 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
 
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
 
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
 
Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Печерським районним судом міста Києва від 09 лютого 2022 року.
 
Посилання апелянта на те, що він не був повідомлений про розгляд справи та ухвалення судового рішення суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи міститься судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 09 лютого 2022 року о 08 год 30 хв. (а.с. 7) та довідка про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення» на 09 лютого 2022 року о 08 год 30 хв., яка доставлена ОСОБА_1 10 січня 2022 року о 17 год 03 хв. за номером телефону, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 216755 від 30 вересня 2021 року (а.с.8).
 
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту коли скаржник отримав копію такої постанови суду.
 
Так, згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови суду 15 лютого 2022 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. (а.с. 10). А відтак, враховуючи, що постанова Печерського районного суду міста Києва прийнята 09 лютого 2022 року, то з дати отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови (15.02.2022 року), останній мав змогу оскаржити її в апеляційному порядку у визначений ст. 294 КУпАП строк. 
 
Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 09 лютого 2022 року та закінчився 18 лютого 2022 року, в той час як апеляційна скарга була направлена засобами поштового зв`язку лише 25 лютого 2022року без зазначення в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження поважних та об`єктивних причин, які унеможливили своєчасність звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений КУпАП строк.
 
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначено, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Отже, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.
 
При цьому слід зауважити, що розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.
 
За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала. 
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року відмовити.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                      Р.В. Березовенко