Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/192/22                 Головуючий у суді І інстанції: Орендовський В.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП         Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2022 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду                                                         Бондарчук Р.А., 
особи, яка притягається до відповідальності                  ОСОБА_1 , 
представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Швеця Р.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1  та проживаючого по АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
В С Т А Н О В И В:

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 496,20 грн. судового збору на користь держави.
Згідно постанови суду ОСОБА_1 24 березня 2022 року о 16 год. 04 хв. в м. Новомиргород по вул. Соборності, керував вантажним автомобілем ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова). Від проходження медичного огляду на стан визначення сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що сам факт визнання вини особою не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. 
Апелянт зазначає про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а лише наполягав на його провадженні у відповідності до Закону. 
Більш того, в матеріалах справи вістуні докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом. 
Суддя суду першої інстанції взагалі не виклав в мотивувальній частині постанови, формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним. 
Вважає, що суд першої інстанції мав би викликати та допитати свідків, у судовому засіданні. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову судді суду першої інстанції – без змін, з таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, винність ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 011325 від 24.03.2022, яким підтверджується, що саме 24 березня 2022 року о 16 год. 04 хв., в м. Новомиргород по вул. Соборності, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відповідно до яких кожен окремо підтвердив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціально-технічного засобу Драгер та відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я (а.с. 2-3);
- відеозаписами наявними в матеріалах справах, що містяться на DVD-диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_2 . 
Причиною зупинки було не увімкнутий показник повороту при здійснені маневру повороту. 
Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 намагався здійснити спробу втечі, однак вказана спроба оперативно була припинена. В салоні автомобіля ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_2 окрім як ОСОБА_1 , більше нікого не було. 
На відеозаписі ОСОБА_1 не заперечує вживання ним алкоголю та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що йому потрібно накачати шини. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціально-технічного засобу «Драгер» та відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився також відмовився пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. 

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.
З цих же підстав, апеляційний суд спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність доказами вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Згідно з вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, факт порушення п. 2.5 ПДР наступає незалежно від того чи особа перебуває в стані сп`яніння чи ні, оскільки законодавцем чітко передбачено обов`язок водія проходження відповідного огляду. 

Доводи про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються відеозаписами, що містяться на DVD-диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_2 . Причиною зупинки було не увімкнутий показник повороту при здійснені маневру повороту та після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 намагався здійснити спробу втечі. 

Що стосується доводів апеляції про визнання пояснень свідків неналежним та недопустимим доказом необхідно зазначити наступне. 
В матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, як пояснення свідків так і дії працівників поліції на правомірність та відповідність вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції, а тому пояснення свідків у суду апеляційної інстанції сумнівів не викликає.
Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції та розбіжність в показаннях свідків. Порушення порядку огляду також не було встановлено. 
Враховуючи те, що на відеозаписі повно та чітко зафіксовано порядок огляду ОСОБА_1 який в свою чергу повністю збігається з поясненнями свідків, апеляційний суд вважає необгругтованими доводи стосовно не визнання пояснень свідків неналежним та недопустимим доказом. 
Твердження про заінтересованість свідків апеляційний суд не враховує, оскільки в матеріалах справи є їх письмові пояснення, достовірність яких у суду сумнівів не викликає, оскільки їх пояснення повністю узгоджуються зі здійсненим відеозаписом. Крім того, апелянтом не додано доказів, який би ставив під сумнів показання зазначених свідків та обставини викладені у протоколі. Апеляційний суд не має сумнівів стосовно показань вказаних свідків, оскільки вказані свідки з  ОСОБА_1 не знайомі, будь-якої зацікавленості у результатах розгляду справи у них немає.

Що стосується доводів про необхідність допиту свідків, необхідно зазначити наступне. 
       Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Як вбачається з відеозаписів наявними в матеріалах справи  ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місці зупинки, а також відмовився пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я. 
       Враховуючи те, що відмова від проходження огляду зафіксована з застосуванням технічних засобів відеозапису, на яких останній відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, - суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи про необхідність допиту свідків в суді першої інстанції. 

       Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся про проведення огляду є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються відеозаписами наявним в матеріалах справи та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
       При цьому, як вбачається з відеозаписів ОСОБА_1 розуміючи, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння вважав, що у проведені такого огляду не має жодного сенсу. 
       В той же час, необхідно зазначити про те. що ОСОБА_1 мав можливість у разі не бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер», пройти такий огляд в умовах закладу охорони здоров`я. 

Також, апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції не виклав в мотивувальній частині постанови, формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються безпосередньо постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2022 року, в якій судом першої інстанції встановлено 24 березня 2022 року о 16 годині 04 хвилин, гр. ОСОБА_1 , в м. Новомиргород по вул. Соборності, керував вантажним автомобілем ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова). Від проходження медичного огляду на стан визначення сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
       
При цьому, апеляційний суд не може визнати неналежним доказом відеофайли зафіксовані за допомогою нагрудної камери поліцейського, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо тверджень апелянта з приводу порушення проходження процедури медогляду з причини невручення йому будь-якого направлення на даний медогляд, то апеляційний суд не має причин вважати його незаконним або здійсненим з якимось порушеннями. 
Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно п.8 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції.
Тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими, оскільки поліцейським виписується направлення на проведення відповідного медогляду у разі згоди особи пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Надання такого направлення безпосередньо особі, що має пройти огляд на стан сп`яніння нічим не передбачена та заповнюється поліцейським для закладу охорони здоров`я, а не як медичне направлення для самостійного проходження особою такого огляду як в звичайному порядку в лікарні.
До того ж, як вже зазначалось вище, огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться лише за обов`язкової участі працівника поліції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізувала право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення, на підставі ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим. 
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено. 
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП України, -
П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2022 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду                                      Р.А. Бондарчук