КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/3272/2022

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            17 лютого 2022 року                                                                           м. Київ
                                                                                                               Справа № 761/26766/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Юзькової О.Л., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Громадська спілка «Асоціація захисту вкладників» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди,
встановив:
 
У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Громадська спілка «Асоціація захисту вкладників» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є Головою Асоціації Громадської спілки «Асоціація захисту вкладників», що є добровільним об`єднанням, метою якого є задоволення та захист прав та законних інтересів фізичних осіб - вкладників банків у економічній, соціальній та інших сферах їх діяльності. 21.02.2020 р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на власному веб-сайті http://www.fg.gov.ua/ в мережі інтернет за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 було розміщено повідомлення для ЗМІ (прес-реліз) під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_6, в якому Фонд повідомив та поширив недостовірну та негативну інформацію відносно позивача як Голови Асоціації захисту вкладників» наступного змісту: 
«Фонд гарантування вкладів готує звернення до правоохоронних органів з заявою про розслідування можливої змови Голови «Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 з зацікавленими у непродажі активів банку ПАТ «ВіЕйБі Банк» особами, мета якої - зірвати продаж активу банку - комерційної нерухомості у Святошинському районі м. Києва (за адресою: вул. Перемоги, 20), що перебуває у заставі Національного банку України. 30.12.2020 р. у системі електронних торгів «Prozorro. Продажі» відбувся аукціон з продажу нерухомості, в результаті якого після прозорої та конкурентної боротьби між 6 учасниками був визначений переможець ТОВ «ОІЛ ХАБ КИЇВ», що запропонував найвищу ціну за лот в розмірі 61,154 млн. грн. До цього згаданий актив уже виставлявся на аукціон 5 разів , і охочих його придбати не знайшлося. На торгах, що відбулися 30.01.2020 за голландською моделлю (на пониження), після зупинки ціни одним із учасників на рівні 41,5 млн. грн., конкуренти почали підвищувати ціну таким чином: - 44,000 млн. грн.; - 46,667 млн. грн.; 60,000 млн. грн.; 61,154 млн. грн. Таким чином, очевидним є факт прозорої конкурентної боротьби. Таким чином, ціна продажу перевищила нижню межу, погоджену з Національним банком України (заставодержателем). Аж раптом, коли Фонд здійснював усі необхідні процедури для укладання угоди, 06.02.2020 до слідчого управління ГУ Національної поліції у м. Києві була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу, і 13.02.2020 за клопотанням слідчого ГУ НПУ Голосіївський районний суд м. Києва наклав арешт на згадану нерухомість. 
Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що в березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку. Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії спрямовані проти інтересів кредиторів. Фонд гарантування вкладів готує апеляцію на згадане рішення Голосіївського районного суду м. Києва, а також звернеться до правоохоронців з заявою про розслідування змови, спрямованої на зрив продажу активів». 
Вказана інформація була надалі використана та поширена відповідачем, зокрема, в той же день на інших інтернет ресурсах. Крім того, ряд інших авторитетних інформаційних видань, які охоплюють велику кількість читачів, опублікували подібні статті на своїх інтернет ресурсах (офіційних сайтах) з посиланням на вищезгадану публікацію на сайті Фонду. Позивач вважає прес-реліз носієм негативної та недостовірної інформації, який містить відомості про події, які не відповідають дійсності, яка завдає шкоди його діловій репутації. Так, зміст самого заголовку та статті « ІНФОРМАЦІЯ_7, що була розміщена на веб-сайті з доменним ім`ям «ІНФОРМАЦІЯ_8» на підставі прес-релізу відповідача, вже містить інформацію, яка на час публікації не відповідала дійсності, оскільки станом на 21.02.2020 р. не надходила заява про вчинення кримінального правопорушення Головою Асоціації та за нею не було розпочато досудове розслідування, про яке йдеться в заголовку. 
На час публікації позивачу не пред`являлось повідомлення про підозру, не проводилось жодної слідчої дії. Більш того, поширена інформація порушує принцип презумпції невинуватості, а також є фактично твердженням про причетність Голови Асоціації до вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про позивача, що заподіює шкоду його правам та інтересам. Водночас, поширена інформація є негативною, оскільки в публікації стверджується про порушення ОСОБА_1 чинного законодавства та створює враження про позивача як про злочинця, що в свою чергу руйнує оцінку людських, ділових і професійних якостей про особу, яка є відомим громадським активістом та правозахисником. 
Так, позивачем, як Головою Асоціації захисту вкладників було проведено громадський аудит згаданого у повідомленні Фонду аукціону на предмет можливого прояву корупції з боку посадовців, які здійснюють організацію продажу та колишнього власника ПАТ «ВіЕйБі Банк», за результатами якого від імені позивача (як Голови Асоціації) до слідчого управління ГУ Національної поліції у м. Києві була подана заява про вчинення кримінального правопорушення, яка обґрунтована, зокрема, створенням фіктивної фірми - переможця аукціону ТОВ «ОІЛ ХАБ КИЇВ». Водночас, в спірному повідомленні Фонд поширив інформацію, що заява була подана від імені Голови Асоціації щодо нібито заниженої ціни продажу активу. З інформації щодо умисних дій позивача з метою паралізувати роботу Фонду вбачається, що остання викладена в формі тверджень, а не оціночних суджень, а отже підлягає спростуванню, оскільки є неправдивою. 
Крім того, зміст висловлювань: «особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка ніби то опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді такі дії спрямовані проти інтересів кредиторів», носить негативний характер щодо позивача та його поточної громадської діяльності, є принизливою і зумовлює негативну соціальну оцінку, має негативний вплив на ділову репутацію. В результаті публікації статті позивач відчував приниження, тривогу, страх та занепокоєння. Відчуття несправедливості негативні переживання призвели до порушення попереднього укладу життя, погіршення сну та системної головної болі. Позивач був змушений виправдовуватись перед журналістами, кредиторами банку. 
За таких обставин позивач просить: 
- визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує ділову репутацію позивача ОСОБА_1 інформацію у вигляді фактичних тверджень відносно останнього як Голови Асоціації захисту вкладників, поширену у прес-релізі від 21.02.2020 року під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6, що була розміщена на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб http://www.fg.gov.ua/ за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9, а саме: 
- «ІНФОРМАЦІЯ_6; 
- «…була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу»; 
- «Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що у березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку»; 
- «Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії проти інтересів кредиторів»;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладників фізичних осіб не пізніше наступного дня після набрання рішенням законної сили спростувати вищенаведену недостовірну інформацію, шляхом розміщення на веб-сайті http://www.fg.gov.ua/ наступного повідомлення: «Спростування. Шановні користувачі! Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10 публікація під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_6 визнана судом не достовірною, у зв`язку із чим Фонд гарантування вкладів фізичних осіб спростовує цю інформацію та публікує вступну та резолютивну частини рішення у цій справі; 
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 84 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 
- вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року позов залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1   звернувся з апеляційною скаргою,  в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд помилково розтлумачив вимоги закону, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого зроблені хибні правові висновки, а також судом не було застосовано правові позиції суду касаційної інстанції, внаслідок чого було ухвалене не правосудне судове рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час розгляду справи відповідачем не спростовано, що вказана спірна інформація доведена до відома великого кола осіб - користувачів мережі Інтернет, що є доведеним, та така спірна інформація з огляду на її зміст безсумнівно порушує особисті немайнові права і завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача. Спірна інформація по тексту частково є фактичним твердженням, оскільки вона може бути перевірена на предмет її дійсності щодо істинності фактів і вона є недостовірною з огляду на те, що фактичних доказів на підтвердження достовірності таких висловлювань стороною відповідача суду надано не було. 
У даному випадку поширена недостовірна інформація принижує статус позивача як громадянина в очах суспільства, в колі друзів, знайомих, та як особу, що здійснює активний захист прав владників неплатоспроможних банків, оскільки необґрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем принципів своєї діяльності як громадського діяча, що очолює Громадську спілку «Асоціація захисту вкладників». При цьому слід врахувати текстовий зміст статті, в якій саме стверджується, що правоохоронці вже розслідують факт зриву продажу активів банку, а також згадується прізвище та ім`я позивача, разом з тим відповідач у статті використовує принизливі за своїм змістом та характером вислови на адресу позивача, зокрема «Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії спрямовані проти інтересів кредиторів», з метою формування негативної думки останніх щодо діяльності позивача.
Зазначає, що як вбачається з поширеної щодо позивача інформації, відповідач, шляхом поєднанням достовірної та недостовірної інформації, а саме шляхом ототожнення недостовірної інформації, зазначеної відповідачем в заголовку статті із частково правдивою інформацією, зазначеною у змісті статті, прив`язує процес неможливості реалізації активу неплатоспроможного банку (оформлення угоди) з діями позивача, із твердженням про те, що мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу. 
Звертає увагу на те, що вказана інформація поширена не щодо діяльності громадської спілки, в якій позивач є головою, а відносно позивача, де згадується, що він є головою цієї спілки, і окремо висвітлюється недостовірна інформація відносно конкретних дій позивача.
Посилається на те, що доводи відповідача та висновки суду, що спірна інформація викладена у формі оціночних суджень є  необґрунтованими, оскільки поширена відповідачем інформація стосується саме перекручення та неправдивого викладу фактичних обставин і обвинувачень відповідача, а не його думок і суджень, які він може висловлювати на основі свободи висловлення власної думки. 
Отже, висловлювання, які знайшли відображення в оскаржуваній позивачем інформації, не є оціночними судженнями, оскільки висловлювання відповідача стосуються конкретних фактів, конкретної особи, є точними, чіткими та мають стверджувальний характер, такі факти можливо перевірити на істинність, спростувати або підтвердити конкретними доказами. Оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивач був учасником «змови з зацікавленими у непродажі активів ПАТ «ВіЕйБі Банк» особами, мета якої - зірвати продаж активу банку» та що «такі дії спрямовані проти інтересів кредиторів», зокрема вироку суду, яким би було встановлено такі обставини, слід прийти до висновку що інформація у спірній публікації щодо позивача не відповідає дійсності, тобто містить відомості про події, яких не існувало.
Також є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що тягар доказування недостовірності інформації лягає на позивача, оскільки обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається саме на відповідача. 
Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності, а відповідач такого обов`язку не виконав.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Сидоренко Ю.А., вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що Фондом не було розповсюджено недостовірну інформацію з приводу ОСОБА_1 . Також прес-реліз Фонду не містить жодної оцінки професійної діяльності позивача, яку він здійснює будучи адвокатом чи іншої діяльності.
 
В судовому засіданні  позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити.
Представник  відповідача Сидоренко Ю.А. вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник третьої особи Громадської спілки «Асоціація захисту вкладників» - Косун В.А. в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином,  подала письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просила розглянути справу за її відсутності, доводи апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи,  перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
 
Як встановлено судом першої інстанції та  вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є Головою Громадської спілки «Асоціація захисту вкладників», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та наказом № 1 від 25.05.2019 р. вищезазначеної Громадської спілки.
Встановлено, і дана обставина не заперечується представником відповідача, що 21.02.2020 р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на власному веб-сайті http://www.fg.gov.ua/ в мережі інтернет за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .html було розміщено повідомлення для ЗМІ (прес-реліз) під назвою (заголовком): «ІНФОРМАЦІЯ_6.
Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не оспорювалась обставина, що зазначений прес-реліз містить в собі фрази, зазначені ОСОБА_1 , а саме: «…була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу»; «Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що у березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку»; «Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії проти інтересів кредиторів».
Також судом встановлено, що з 06.02.2020 року Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 12020100000000074 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 , відповідно до якої службовими особами Фонду гарантування вкладів, які здійснюють ліквідацію  ПАТ «ВіЕйБі Банк», вчиняються дії щодо продажу комплексу будівель за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 20 , які належать ПАТ «ВіЕйБі Банк» та перебувають у заставі Національного банку України за значно заниженою ціною».
З витягу з ЄДРДС вбачається, що заява про вчинення кримінального правопорушення надійшла до правоохоронних органів 06.02.2020 р.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції вказав на відсутність підстав вважати неправомірною інформацію викладену у прес-релізі Фонду гарантування вкладів від 21.02.2020 р. - «…була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу» .
Цитати прес-релізу відповідача: «Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що у березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку»; «Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії проти інтересів кредиторів» на переконання суду не підлягають спростуванню, зважаючи на наступне.
Характер вищенаведених висловів, викладених у прес-релізі дають підстави стверджувати, що вони є оцінкою дій, думками та переконаннями відповідача, баченням певних обставин, а отже і висновків щодо подій, які передували публікації,  тобто є оціночними судженнями.
Закон України від 27.03.2014 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» видалив зі ст. 277 ЦК України частину 3, внаслідок чого тягар доказування недостовірності інформації ліг на позивача, з огляду на положення ст. 81 ЦПК України.
Так, вимагаючи визнання недостовірною інформацію у заголовку «ІНФОРМАЦІЯ_6, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що такі дії не відбувались, а також у встановленому законом порядку не довів, що викладене у заголовку містить інформацію, яка стосується безпосередньо ОСОБА_1 та порушує його особисті, немайнові права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання інформації недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ОСОБА_1 , та зобов`язання спростувати таку інформацію у зазначений позивачем спосіб.
Також, оскільки судом не було встановлено обставин, які свідчать про порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, то відсутні підстави для задоволення позову і в частині стягнення моральної шкоди.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам  та зробленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені судом вислови не є оціночними судженнями, а містять стверджувальний характер, інформація викладена в якості фактів та є недостовірною, - висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що частина оспорюваних висловлювань є викладом обставин , які відповідають дійсності, інша частина -  містить оціночні судження Фонду щодо дій позивача.
Так, судом першої інстанції встановлено  та визнав відповідач, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на власному веб-сайті http://www.fg.gov.ua/ в мережі інтернет за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .html було розміщено повідомлення для ЗМІ (прес-реліз) під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_6, в якому Фонд повідомив інформацію наступного змісту: 
«Фонд гарантування вкладів готує звернення до правоохоронних органів з заявою про розслідування можливої змови Голови «Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 з зацікавленими у непродажі активів банку ПАТ «ВіЕйБі Банк» особами, мета якої - зірвати продаж активу банку - комерційної нерухомості у Святошинському районі м. Києва (за адресою: вул. Перемоги, 20), що перебуває у заставі Національного банку України. 30.12.2020 р. у системі електронних торгів Prozorro. продажі відбувся аукціон з продажу нерухомості, в результаті якого після прозорої та конкурентної боротьби між 6 учасниками був визначений переможець ТОВ «ОІЛ ХАБ КИЇВ», що запропонував найвищу ціну за лот в розмірі 61,154 млн. грн. До цього згаданий актив уже виставлявся на аукціон 5 разів , і охочих його придбати не знайшлося. 
На торгах, що відбулися 30.01.2020 за голландською моделлю (на пониження), після зупинки ціни одним із учасників на рівні 41,5 млн. грн., конкуренти почали підвищувати ціну таким чином: - 44,000 млн. грн.; - 46,667 млн. грн.; 60,000 млн. грн.; 61,154 млн. грн. Таким чином, очевидним є факт прозорої конкурентної боротьби. Таким чином, ціна продажу перевищила нижню межу, погоджену з Національним банком України (заставодержателем). 
Аж раптом, коли Фонд здійснював усі необхідні процедури для укладання угоди, 06.02.2020 до слідчого управління ГУ Національної поліції у м. Києві була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу, і 13.02.2020 за клопотанням слідчого ГУ НПУ Голосіївський районний суд м. Києва наклав арешт на згадану нерухомість. 
Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що в березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку. 
Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії спрямовані проти інтересів кредиторів. 
Фонд гарантування вкладів готує апеляцію на згадане рішення Голосіївського районного суду м. Києва, а також звернеться до правоохоронців з заявою про розслідування змови, спрямованої на зрив продажу активів». 
 
Вважаючи недостовірною і  такою, що порушує особисті немайнові права та принижує ділову репутацію позивача ОСОБА_1 як Голови Асоціації захисту вкладників, поширену у прес-релізі від 21.02.2020 року під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6, що була розміщена на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач просив визнати недостовірною та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб спростувати наступну інформацію:
- «ІНФОРМАЦІЯ_6; 
- «…була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу»; 
- «Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що у березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку»; 
- «Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії проти інтересів кредиторів».
 
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими.
Згідно з частиною першою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено  внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 липня 2020 року у справі № 607/2775/17, беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lingens v. Austria» зазначено, що суду необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не можна. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну  з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості     і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».
Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.
При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») .        
Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року № 213, строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора цього банку було продовжено на два роки, тобто до 19 березня 2018 року включно.
Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 лютого 2018 року № 474, прийнятим на підставі ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» були продовжені на два роки, а саме з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.
 
Відповідно до ч. 2, 6, 7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , з  дня початку процедури ліквідації банку Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна (активів) банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.
Майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:  1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).
Виконавча дирекція Фонду приймає рішення, зокрема, про проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, оператором організованого ринку капіталу тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.
 
Як вбачається з протоколу електронного аукціону №  UA-ЕА-2020-01-24-000004-b у системі електронних торгів Prozorro. Продажі, 30 січня 2020 року відбувся аукціон з продажу  активу ПАТ «ВіЕйБі Банк» - нерухомого майна  за адресою м. Київ, вул. Перемоги, 20, що перебуває у заставі Національного банку України. Переможцем визнане ТОВ «ОІЛ ХАБ КИЇВ», що запропонувало найвищу ціну за лот в розмірі 61 154 000 грн. з ПДВ, при початковій ціні лоту  115 383 862,22 грн. з ПДВ.  ( а.с. 66).
Відповідно до вказаного протоколу, переможець електронних торгів зобов`язується:  здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти на рахунок банку не пізніше кінця 18-го робочого дня з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону;  підписати договір купівлі-продажу/ відступлення права вимоги придбаного активу ( майна) протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронного аукціону, з урахуванням п. 7.21 Регламенту ЕТС.
 
З наданої позивачем копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 06 лютого 2020 року  до  слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 , відповідно до якої службовими особами Фонду гарантування вкладів, які здійснюють ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» вчиняються дії щодо продажу комплексу будівель за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 20, які належать  ПАТ «ВіЕйБі Банк» та перебувають у заставі в Національному банку України за значно заниженою ціною.
Номер кримінального провадження - 12020100000000074 ( а.с. 19).
Зазначена обставина також підтверджується змістом заяви голови Громадської спілки «Асоціація захисту вкладників» ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, складеної ним 04.02.2020 року, копія якої додана позивачем до матеріалів  справи ( а.с. 17- 18).
Як вбачається з матеріалів справи,  13 лютого 2020 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у місті Києві Рябчука О.Ю.,  внесене в межах кримінального провадження № 12020100000000074, про накладення арешту на комплекс будівель та споруд, загальною площею 9534,50 кв. м., які розташовані за адресою: місто Київ, вул. Перемоги, 20, та на праві приватної власності належать ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (код ЄДРПОУ 19017842).
 
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 437 від 24 лютого 2020 року  було продовжено строк, передбачений для укладення договору купівлі-продажу  майна ( активів) за результатами електронних торгів, проведених 30.01.2020 року, з продажу лота № GL3N015515 ( активи, що входять до лота, обліковуються на балансі ПАТ «ВіЕйБі Банк») згідно з протоколом електронних торгів від 30.01.2020 року №  UA-ЕА-2020-01-24-000004-b до 33 робочих днів з дати, наступної за днем формування протоколу електронних торгів за зазначеним лотом. ( а.с. 93)
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 620 від 18 березня 2020 року  було продовжено строк, передбачений для укладення договору купівлі-продажу  майна ( активів) за результатами електронних торгів, проведених 30.01.2020 року, з продажу лота № GL3N015515, беручи до уваги рішення комісії з розгляду скарг та підготовки пропозицій стосовно організації і проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів ( майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються, - до 46 робочих днів з дати, наступної за днем формування протоколу електронних торгів ( а.с. 94).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у справі № 11-сс/824/1702/2020 було задоволено апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») Луньо І.В.   та скасовано ухвалу  слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у місті Києві Рябчука О.Ю., погоджене із прокурором третього відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення в суді управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури міста Києва Яцишіним А.Р., і накладено арешт на комплекс будівель та споруд, загальною площею 9534,50 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 20, що на праві приватної власності належать ПАТ «ВіЕйБі Банк» ( а.с. 62-64).
Відповідно до змісту вказаної постанови, що знаходиться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчим управлінням ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020100000000074, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.  Органи досудового розслідування посилаються на те, що до слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшла заява голови Громадської спілки «Асоціація захисту вкладників» про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до цієї заяви, службовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які здійснюють процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», вчинюються дії стосовно продажу за значно заниженою ціною комплексу будівель за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 20 , які належать ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та перебувають у заставі Національного банку України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що інформація, яку просить спростувати позивач ОСОБА_1 , а саме:  «…була подана заява від імені Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо нібито заниженої ціни продажу активу», - є достовірною та підтверджується матеріалами справи.
 
Здійснюючи оцінку інформації, що міститься у прес-релізі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та яку позивач просить визнати недостовірною, а саме:  «Такі дії вчинені умисно, щоб унеможливити оформлення угоди з покупцем, а відтак - отримання коштів від продажу і спрямування їх на розрахунки з НБУ (заставодержатель). Мета таких дій очевидна - паралізувати роботу Фонду з продажу цього активу, оскільки ініціатори цієї акції не могли не знати, що у березні 2020 р. спливає 5-річний термін ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливить продаж активів, які залишаються на його балансі, і розрахунки з кредиторами банку»;  «Особливо цинічно, що ця акція реалізується керівником організації, яка нібито опікується інтересами кредиторів неплатоспроможних банків. Насправді ж такі дії проти інтересів кредиторів», -  колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що характер вищенаведених висловів, є оцінкою дій, баченням певних обставин, висновками щодо подій, які передували публікації,  тобто є оціночними судженнями.
Зазначені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки, викладаючи у прес-релізі вищевказані обставини, які підтверджуються матеріалами справи, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб також робить свої висновки та надає оцінку діям Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 , які вплинули на діяльність Фонду щодо продажу активу банку, що ліквідується.
Таким чином, вимога позивача щодо визнання недостовірною інформації, що міститься лише в окремих вищевказаних фразах прес-релізу  правильно визнана судом першої інстанції безпідставною, оскільки оцінка таких фраз  має здійснюватись виключно в контексті усього прес-релізу, а не окремо, як твердження про певні факти.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема, здійснює заходи щодо  підготовки до запровадження процедури виведення банку з ринку, у тому числі організаційні заходи щодо проведення відкритого конкурсу та визначення найменш витратного способу виведення банку з ринку; проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку;  здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.
Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що  Фонд інформує громадськість про свою діяльність шляхом опублікування інформації на офіційному сайті Фонду, а також шляхом проведення прес-конференцій, виступів на радіо і телебаченні та в інший спосіб. Із періодичністю, встановленою виконавчою дирекцією Фонду, Фонд проводить оцінювання рівня поінформованості громадськості
Відповідно до ч. 5 ст. 18 вказаного Закону,  Фонд зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати, що передбачена законодавством для оформлення документа та/або надання інформації, розміщувати на своєму офіційному веб-сайті та на веб-сайті неплатоспроможного банку таку інформацію щодо неплатоспроможного банку та банку, що знаходиться в стадії ліквідації, зокрема, про укладені договори між Фондом і третіми особами стосовно утримання і збереження активів банку, оцінки та реалізації майна банку, проведення аудиту, охорони майна та приміщень банку.
 
Таким чином, 21 лютого 2020 року на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було здійснено повідомлення про те, що Фонд готує звернення до правоохоронних органів з заявою про розслідування «можливої змови Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 з зацікавленими у непродажі активів банку ПАТ «ВіЕйБі Банк» особами, мета якої - зірвати продаж активу банку» та інформовано громадськість про надходження 06 лютого 2020 року заяви ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції у м. Києві  щодо заниженої ціни продажу активу ( майна), стосовно якого 30 січня 2020 року відбулись електронні торги.   
Здійснюючи таке повідомлення, у вказаному прес-релізі Фонд здійснив власну оцінку діям Голови Асоціації захисту вкладників ОСОБА_1 щодо подання такої заяви від 06.02.2020 року, а також навів висновки щодо спричинених заявою наслідків, враховуючи, що за заявоюпозивача було   порушене кримінальне провадження,  у рамках якого було арештоване зазначене майно ПАТ «ВіЕйБіБанк».
 
Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де, розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 757/33799/15-ц (провадження № 61-2846св18) вказано, що «у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи в будь-якій іншій галузі). Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати».
У справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» (рішення від 31 липня 2007 року) ЄСПЛ зазначив, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 Конвенції, вона стосується не лише «інформації» або «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, але й тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує «демократичного суспільства».
Отже, чинним законодавством не передбачено можливості притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами, громадськими діячами  мають бути толерантними  до різкої, навіть некоректної критики.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20-ц ,  від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20.
 
Колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що  вимагаючи визнання недостовірною інформацію у заголовку «ІНФОРМАЦІЯ_6, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що такі дії не відбувались, а також у встановленому законом порядку не доведено, що викладене у заголовку містить інформацію, яка стосується безпосередньо ОСОБА_1 та порушує його особисті, немайнові права.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що тягар недостовірності інформації лежить лише на відповідачеві, - колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.
            Частиною 3 ст. 277 ЦК України в редакції Закону від 22.12.2005 року  було визначено, що  «негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного».
Тобто зазначеною нормою було передбачено  правило презумпції недостовірної інформації - негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, доки не буде доведено протилежне, що звільняло позивача від тягаря доведення даної обставини.
На підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014 частину третю статті 277 ЦК України було виключено.
Відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 761/7795/17, від 17 липня 2019 року у справі № 757/49189/16-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/13556/18, від  06 листопада 2019 року у справі № 165/2559/15-ц,  від  22 вересня 2021 року у справі  № 757/43705/19-ц,  від 08 грудня 2021 року у справі № 757/10886/20-ц,  у зв`язку із внесенням з 27 березня 2014 року змін до ЦК України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частина третя статті 277 ЦК України) було виключено, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, зокрема й недостовірності, неточності поширеної відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку.
Отже, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду. 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права,  то апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374- 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 06 травня 2022 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                         Немировська О.В.