УХВАЛА

28 червня 2022 року 
м. Київ

справа № 300/5442/21
адміністративне провадження № К/990/15578/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі №300/5442/21 за позовом ОСОБА_1  до  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій та бездіяльності протиправними,
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, Державної судової адміністрації України  про стягнення невиплаченої суддівської винагороди.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 10 січня 2022 року позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно  із застосуванням обмеження, встановленого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-ІХ.
Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області на користь позивачки суму недоплаченої за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно суддівської винагороди у розмірі 169 004 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотири) гривні 17 копійок, з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати позивачу недоплаченої суддівської винагороди в сумі 169 004 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотири) гривні 17 копійок за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у   частині першій   цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
У касаційній скарзі відповідач підставами касаційного оскарження вказує пункт 1частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20, від 22 червня 2021 року у справі №260/3598/20, від 29 липня 2021 року у справі №340/1727/20, від 23 червня 2021 року у справі №520/13014/2020, від 28 липня 2021 року у справі №340/1901/20, від 09 вересня 2021 року у справі №120/5243/20-а та від 29 вересня 2021 року у справі №160/15370/20.
Автор касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки Верховного Суду викладені  перелічених постановах, а саме в частині необхідності з`ясувати причини невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду.
Водночас скаржником не вказано конкретної норми права, яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновкам Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах. Також скаржником не зазначено, який безпосередньо висновок Верховного Суду не було враховано судом апеляційної інстанції при вирішенні спору у цій справі. 
Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Також скаржник у тексті касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, від 25 липня 2019 року у справі №804/3790/17 та у справі №814/1274/17 від 23 грудня 2019 року.
В обґрунтування зазначених посилань, представник відповідача процитував уривок з цих постанов, а саме вказав: «що рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише  для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, отже таке рішення не може вплинути на спірні правовідносини, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення». ( аркуш касаційної скарги №3).
Верховний Суд зазначає, що цитування уривків з постанов Верховного Суду в частині «ретроактивності дії рішень Конституційного Суду України» не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені   статтею 341 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої   статті 341 КАС України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.      
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України   встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Керуючись статтею   248, пунктом 4 частини п`ятої статті   332 КАС України, Суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі №300/5442/21 за позовом ОСОБА_1  до  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій та бездіяльності протиправними повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя	М.В. Білак