П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/7169/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.   
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
28 липня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

          Короткий зміст позовних вимог.

          В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_4, в якому просив: зобов`язати відповідача видати довідку про неможливість працевлаштування за спеціальністю «офіціант судовий» його дружини ОСОБА_3 на період спільного проживання під час служби у віддалених гарнізонах колишнього СРСР у період з 30.04.1984 по 14.11.1986 року у відповідності до пункту 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

          Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти   нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

          Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати довідку про неможливість працевлаштування за спеціальністю дружини ОСОБА_3 в період спільного проживання під час служби у віддалених гарнізонах колишнього СРСР з 30.04.1984 по 01.11.1989. До заяви додав копії паспортів з відмітками про укладення шлюбу, та копію довідки в/ч 2484 від 20 серпня 1990 року про проживання за місцем служби чоловіка ОСОБА_1 і неможливості працевлаштування за спеціальністю дружини ОСОБА_3 з 30.04.1984 по 01.11.1989.   
          Листом від 11.06.2021 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що видача даної довідки неможлива у зв`язку з відсутністю відповідних документів (довідок).
          Позивач, вважаючи, що вказана відмова порушує його права, вернувся до суду з адміністративним позовом з метою їх захисту.

Мотивувальна частина.

          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
          Згідно з пунктом «з» частини третьої статті 56 закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
          Відповідно до п. 13 Порядку №637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток №4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.
          При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання: у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця; у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.
          Період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) після 1 січня 2004 з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, зараховується до страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
          З огляду на викладені вище правові норми Порядок №637 містить чіткі умови, за яких військовими комісаріатами видається   довідка про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця   за період проживання до 1 січня 2004 у разі розташування гарнізону у межах колишнього СРСР (України). Відповідна довідка видається на підставі особової справи, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю.
          При цьому судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що до заяви про видачу довідки про неможливість працевлаштування за спеціальністю дружини ОСОБА_3 , в період спільного проживання під час служби у віддалених гарнізонах колишнього СРСР з 30.04.1984 по 01.11.1989, позивач не додав ІНФОРМАЦІЯ_2 документи передбачені Порядком №637.
          Відповідно до частини другої статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
          Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивач не додав ІНФОРМАЦІЯ_2 документи передбачені Порядком №637.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
          Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
          Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.                     

                    Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду.
          Апеляційний суд доходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, та зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, а також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.