КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  359/5697/20                                                                                           Головуючий у І-й інстанції - Журавський В.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/782/2022                                                 Доповідач Заришняк Г.М
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 липня  2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання рішення про надання жилого приміщення і ордеру на зайняття жилого приміщення недійсним та виселення,-
 
                                                  ВСТАНОВИВ :
 
У липні  2020 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом  до ОСОБА_2 , Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання рішення про надання жилого приміщення і ордеру на зайняття жилого приміщення недійсним та виселення.
В обґрунтування позову вказувала, що   згідно ордеру №1-2009, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та цехкому Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів №1 від 18 березня 2009 року, ОСОБА_3 вселилась у кімнату  АДРЕСА_1 . З 08 квітня 2009 року ОСОБА_3 була зареєстрована за вказаною адресою, як за місцем постійного проживання. 
В  період з 2017-2019 років ОСОБА_3 була відсутня за місцем своєї реєстрації та проживання у зв`язку з працевлаштуванням на роботу, пов`язану з виїздом за кордон. В березні 2020 року ОСОБА_3 , повернувшись до кімнати в гуртожитку, з`ясувала що в її кімнаті проживає стороння особа. ОСОБА_3 неодноразово намагалась потрапити до кімнати, оскільки в ній залишились всі її особисті речі, меблі, побутова техніка. Проте, замок вхідних дверей до кімнати був замінений, тому потрапити до житла не вдалось. При зверненні до Гірської сільської ради Бориспільського району позивачцібуло роз`яснено, що рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради кімнату  №18 в гуртожитку за заначеною вище адресою надано ОСОБА_2 .
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила визнати недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району №78 від 16 липня 2019 року «Про надання житлової площі», яким ОСОБА_2 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним ордер №148 від 23 липня 2019 року на право зайняття ОСОБА_2 вказаного житлового приміщення, а також виселити ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1 .
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено.
Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області №78 від 16 липня 2019 року «Про надання житлової площі», яким надано ОСОБА_2 на сім`ю в складі однієї особи однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та вирішено видати на підставі цього рішення ордер.
Визнано недійсним ордер №148 від 23 липня 2019 року, що виданий ОСОБА_2 на право зайняття жилого приміщення: кімнати АДРЕСА_1 .
Виселено  ОСОБА_2 з жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3  судовий збір в розмірі 2522 грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий  в інтересах ОСОБА_2 ,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення  суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову  відмовити. Постановити окрему ухвалу  відносно судді Бориспільського міськрайонного суду  Київської області  ОСОБА_4 , оскільки  ним були грубо порушені права ОСОБА_2   в доступі до правосуддя.
У поданому відзиві  позивачка ОСОБА_3 просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду  залишити без змін, посилаючись на його  законність.  
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  представник відповідачки  підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Представник позивачки проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду  обґрунтованим.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його  доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено  судом, що на підставі спільного рішення адміністрації та цехкому Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів від 18 березня 2009 року протокол №1 ОСОБА_3 було надано право зайняти житлову площу в гуртожитку Державної установи «Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів» Інституту гідротехніки і меліорації Української академії аграрних наук за адресою: АДРЕСА_3 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 видано ордер №1-2009 на житлову площу в гуртожитку ЦНЛ на вказану кімнату (а.с.9).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вселилась у  спірну кімнату,  08 квітня 2009 року зареєструвалась за вказаною адресою, як за постійним місцем проживання, що підтверджується записом про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.10 зворот).
Наказом директора Державної установи «Центральної лабораторії якості води та ґрунтів»  Чорнокозинського А.В. № 36/1 від 29 липня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 був відкритий особовий рахунок на кімнату № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 (а.с.11).
З матеріалів справи  також слідує, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Київоблгаз» був укладений договір від 07 листопада 2013 року на встановлення вузлу обліку природнього газу в кімнату АДРЕСА_1 (а.с.12-13).
21 жовтня 2012 року ОСОБА_3 була включена до Державного реєстру виборців територіального виборчого округу №98, виборча дільниця №320147, що підтверджується  відповідним повідомленням (а.с.14).
З довідок №25 від 06 листопада 2013 року та №6 від 04 лютого 2016 року (виписка з  домової книги про склад сім`ї та прописки), виданої Центральною лабораторією якості води та ґрунтів, слідує,  що з 08 квітня 2009 року ОСОБА_3 постійно зареєстрована та займає житлову площу 20,2 кв.м. (загальною площею 26,59 кв.м.) у кімнаті  АДРЕСА_1 на 3-му поверсі 3-х поверхового гуртожитку, який перебуває  на балансі ДП «Центральна лабораторія якості води та ґрунтів». ОСОБА_3 постійно зареєстрована та займає житлову площу 20,2 кв.м. (загальною площею 26,59 кв.м.) у зазначеній кімнаті (а.с.15,16).
Судом також встановлено, що наказом в.о. директора ДП «Центральна лабораторія якості води та ґрунтів» від 31 жовтня 2016 року №2-К ОСОБА_3 була звільнена з роботи за власним бажанням з 31 жовтня 2016 року на підставі ст. 38 КЗпП України.
Рішенням Гірської сільської ради Бориспільського району №810-43-VII від 21 вересня 2017 року, затвердженого актом приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність, гуртожиток по  АДРЕСА_4 , передано до комунальної власності територіальної громади с. Гора, Бориспільського району.
В подальшому, рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району №149 від 17 жовтня 2017 року змінено поштову адресу гуртожитку з АДРЕСА_4 на АДРЕСА_4 . (а.с.17).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала, що в  період з 2017-2019 років вона  була відсутня за місцем своєї реєстрації та проживання у зв`язку з працевлаштуванням на роботу, пов`язану з виїздом за кордон. В березні 2020 року ОСОБА_3  повернулась до свого постійного місця проживання, з`ясувала, що в її кімнаті проживає стороння особа. ОСОБА_3 неодноразово намагалась потрапити до кімнати, оскільки в ній залишились всі її особисті речі, меблі, побутова техніка. Проте, замок вхідних дверей до кімнати був замінений, тому потрапити до житла не вдалось
Судом встановлено, що  рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради №78 від 16 липня 2019 року ОСОБА_2 на сім`ю в складі однієї особи надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , та видано відповідний ордер №148(а.с.31,32). 
Разом з тим,  в справі відсутні  докази щодо зміни правового  становища будинку АДРЕСА_4 з гуртожитку на жилий будинок.
ОСОБА_2 станом на час надання їй житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_4 та станом на 07 липня 2020 року на квартирному обліку в Гірській сільській раді не перебувала, що підтверджується листом сільського голови Дмитріва Р.М. від 07 липня 2020 року № 1307-02-28-20 (а.с.18).
З  актів про доступ до квартири №1 від 30 квітня 2020 року та №3 від 12 червня 2020 року, складених комісією Гірської сільської ради Бориспільського району, слідує, що   ОСОБА_3 не може потрапити до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки із її  слів, без її відома та її згоди були замінені замки до вхідних дверей кімнати (а.с.28,29). 
Предметом розгляду цієї справи є визнання рішення про надання жилого приміщення - кімнатою АДРЕСА_1 і ордеру на зайняття вказаною кімнатою  недійсним та виселення відповідачки із спірної кімнати в гуртожитку.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
За змістом статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.
Ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК Української РСР.
Так,  статтею 127 ЖК України визначено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Відповідно до положень частини другої статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.
Згідно до статті 129 ЖК України та статті 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР   від 03 червня 1986 року № 208, чинного на час виникнення спірних правовідносин, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.
Право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тобто з часу прийняття спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації (статті 52, 53 ЖК України).
У відповідності до ч.1 ст.117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.
Як вже було встановлено судом,  що виконавчий комітет Гірської сільської ради Бориспільського району виніс рішення №78 від 16 липня 2019 року «Про надання житлової площі», яким надав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , та на підставі цього рішення 23 липня 2019 року видав ОСОБА_2 ордер №148 на право зайняття жилого приміщення. При цьому, виконавчий комітет Гірської сільської ради Бориспільського району надав ОСОБА_2   жилове  приміщення, в якому на той час проживала та була зареєстрована позивачка ОСОБА_3 .
Зазначенимими діями  виконавчий комітет Гірської сільської ради порушив вищевказані положення чинного житлового законодавства, оскільки на час винесення оскаржуваного рішення та видачі оскаржуваного ордеру, спірне жиле приміщення не було вільним - в ньому проживала і була зареєстрована,як за постійним місцем проживання, ОСОБА_3 , отже  оспорюваним рішенням та виданим на підставі нього ордером №148 від 23 липня 2019 року порушено право позивача на житло. ОСОБА_3 у встановленому законом порядку  не визнана такою, що втратила право користування  спірною кімнатою в гуртожитку.
Суд повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правовому оцінку та  прийшов  до правильного висновку про  необхідність  визнання недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області №78 від 16 липня 2019 року «Про надання житлової площі», яким надано ОСОБА_2 на сім`ю в складі однієї особи однокімнатну спірну  квартиру  й вирішено видати їй  на підставі цього рішення ордер, необхідність  визнання недійсним ордеру №148 від 23 липня 2019 року та виселення,  обґрунтовано задовольнивши позов ОСОБА_3 .
Рішення суду відповідає  нормам матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.ч.1,2, ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;  висновками експертів;  показаннями свідків.
Частинами 1,2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
    Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
За правилом ч.1 ст, 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги щодо підробки ордеру №1-2009  на ім`я позивачки не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки  таке твердження не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами та спростовуються:фактами реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , здійсненою 08 квітня 2009 року Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області; відкриттям особового рахунку на ім`я ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_1 ; включенням ОСОБА_3 до Державного реєстру виборців територіального виборчого округу №98, виборча дільниця №320147, з визначенням виборчої адреси ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1 ; укладенням договору від 07 листопада 2013 року на встановлення газового обладнання у спірній кімнаті; проживаннямОСОБА_3 у спірній кімнаті станом на листопад 2013 року та лютий 2016 року, що підтверджено довідкою ф.3 №25 від 06 листопада 2013 року та довідкою №6 від 04 лютого 2016 року (виписками з домової книги про склад сім`ї та прописки).
Посилання  апеляційної скарги на те, що  позивачка ОСОБА_3 не набула права користування житлом, оскільки у позивача відсутній договір найму житла, не можуть бути прийняті до уваги. Отримання у встановленому Законом порядку ордеру  №1-2009, вселення до спірного житла, реєстрація  ОСОБА_3 за адресою проживання та відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_1 на підставі наказу директора Центральної лабораторії якості води та ґрунтів Чорнокозинського А.В. за №36/1 від 29 липня 2011 року, є обставинами, які свідчать про правомірне вселення ОСОБА_3 до гуртожитку та отримання у користування спірної кімнати. 
Твердження апеляційної скарги про те, що надання ОСОБА_3 спірної кімнати гуртожитку виключно  на період її роботи та у разі звільнення останньої з роботи вона зобов`язана звільнити кімнату у гуртожитку, не є підставою для  скасування  законного та обґрунтованого  рішення суду.
Так, на час видачі ордера №1-2009 його форма була встановлена постановою Ради Міністрів Української РСР №208 від 03 червня 1986 року, та не містила будь-яких застережень щодо порядку виселення з гуртожитку.Внесення адміністрацією установи в ордер №1-2009 положень про порядок користування та виселення мешканців з гуртожитку не породжує правових наслідків для осіб, які вселилися до житла. Ордер, це встановлений законом документ, який надає право на вселення до житла. Вказаний документ не врегульовує питання користування житлом та виселення з нього.
Окрім  того, в справі відсутні  докази на підтвердження того, що  рішенням суду  позивачка виселена  із спірного помешкання у зв`язку із припиненням трудових відносини  з установою, яка надала їй  спірне житлове приміщення. 
Також апелянтом в апеляційній скарзі ставилось питання про  винесення відносно судді Бориспільського районного суду Київської області Журавського В.В., який розглядав дану справу, окремої ухвали.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Згідно із ч. 10 ст. 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Беручи до уваги вищенаведені положення закону та зважаючи на те, що судом при ухваленні рішення не допущено порушення норм процесуального та матеріального права у даній справі, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для постановлення окремої ухвали.
Інші доводи апеляційної скарги не місять підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.
 Керуючись   ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року  - залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного  Суду  протягом 30 днів  з дня виготовлення повної постанови.           
    
Повний текст постанови виготовлений  07 липня 2022 року.
 
 Головуючий 
  Судді: