П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
28 квітня 2022 року                                                                м. Київ
 
Справа № 369/8796/21
Провадження: № 22-ц/824/2232/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Фінагеєвої І.О.,
 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в :
 
У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області справа №369/1813/18 від 04 жовтня 2018 року стягнуто із ОСОБА_1 на її, позивачки, користь  аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1800 грн., щомісячно, починаючи з 30 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні, закінчила відвідувати садочок та йде навчатися до першого класу за місцем прописки до ліцею Гармонія в м. Боярка. Дитина росте і потребує інтелектуального та фізичного розвитку, тому з вересня буде відвідувати різні гуртки. Навчання у гімназії потребує певних витрат: харчування, утримання класу, благодійний внесок та інші витрати, у тому числі, й гуртки. З березня 2018 року (з періоду останнього перегляду аліментів) відбулися суттєві економічні зміни в країні, а саме, збільшення у декілька разів цін на продукти харчування, дитячий одяг, ліки та тарифи на комунальні послуги. Мінімальна заробітна плата збільшилася майже у два рази з березня 2018 року. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить з 01 липня 2021 року - 2510 грн. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах на дитину. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, стан здоров`я дозволяє працювати повний робочий день, тому з вищевикладеного він може сплачувати у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн.
На підставі вищенаведеного, просила суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено.
Збільшено розмір стягуваних аліментів, який встановлений рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1800 грн. щомісячно на 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн. в дохід держави.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що згідно статті 192 СК України позивачка не надала жодних доказів на підтвердження зміни її матеріального або сімейного стану як одержувача аліментів або його, ОСОБА_1 , як платника аліментів, а також доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 182 СК України. Суд не врахував, що він, відповідач, належним чином виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, належним чином виконує рішення суду щодо стягнення аліментів. Задовольняючи позов, суд не врахував його стан здоров`я, розмір його доходу, не з`ясував наявність у платника аліментів на утриманні непрацездатних родичів та проігнорував положення ст. 141 СК України, згідно яких батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Вказав, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі,  справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гірченко О.А. в інтересах ОСОБА_2 зазначив, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження погіршення його стану здоров`я. Також вказав, що відповідач самоусунувся від спілкування з сином, та, крім сплати аліментів, не надає дитині будь-якої іншої допомоги та додаткових коштів. Окрім того, відповідач чинить позивачці перешкоди у спробах покращити матеріально-побутові потреби дитини, зокрема, переїхати до більшої квартири. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом,  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа №369/1813/18) від 04 жовтня 2018 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 березня 2018 року.
Згідно довідки про доходи відповідача № 5876 від 28 вересня 2021 року заробітна плата відповідача за березень - серпень 2021 року склала 83583 грн 42 коп.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із  зміни цін з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, а також збільшення віку дитини, а відповідно і збільшення витрат, необхідних на її утримання.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).
Отже, поставивши перед судом питання про збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало б доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.
Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення у 2018 році судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей,  що є підставою для збільшення розміру аліментів.
Посилання позивачки на те, що відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, не спілкується з нею,  і, крім аліментів, не надає іншої  допомоги  у розумінні положень закону не можуть бути підставою для збільшення аліментів, а відсутність у відповідача, який є працездатним, інших утриманців  не свідчить про покращення його матеріального стану.
При цьому, необхідно зазначити, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». 
Разом з тим, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. 
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 
Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. 
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18),у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18.
Отже, самі лише посилання позивачки на збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, визначених відповідним судовим рішенням.
Суд першої інстанції не врахував зазначені вище правові висновки, належним чином не дослідив подані сторонами докази, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
Слід відмітити, що витрати на навчання у спеціалізованому закладі освіти, витрати на  розвиток здібностей дитини (гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини) є додатковими витратами, порядок стягнення яких регулюється ст. 185 СК України.
Одночасно колегія суддів роз`яснює, що позивачка не позбавлена права повторно звернутись до суду з аналогічними вимогами з інших підстав, а саме - стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини, попередньо зібравши відповідні докази, які б доводили понесення нею додаткових витрат щомісячно на конкретну суму, або необхідності в майбутньому нести такі витрати.  
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинамсправи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.
 
Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                    Т.О. Невідома

Судді                                                                                               І.М. Вербова

                                                                                                        В.А. Нежура