П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 521/2831/21	

Категорія: 113070100                                                                                                     Головуючий в 1 інстанції: Роїк Д. Я.
                                                                                                                                        Місце ухвалення: м. Одеса  
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  -  Лук`янчук О.В.
суддів              - Бітова А.І. 
                                 -  Ступакової І. Г.                      
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції в якому просить скасувати постанову серії АП018 №555606 від 15.02.2021 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 44-3 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначається, що 14.02.2021 року о 23:50 хвилин, адвокат ОСОБА_1 прибув до Відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для виконання обов`язків по наданню правової допомоги та захисту громадянина ОСОБА_2 , якого затримали незаконно.
Крєчуняк В. В. вчиняв дії направлені на перешкоджання адвокату  (позивачу) у доступі до клієнта, фактично перешкоджаючи виконувати його професійні обов`язки. Після звернення адвоката ОСОБА_1, на гарячу лінію « 102», поліцейський Крєчуняк В.В. склав оскаржувану постанову АПО18 №555606 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2  ст. 44-3 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнає, з висновками поліцейського не згодний, оскільки оскаржувана постанова ухвалена із порушенням установленого порядку накладення адміністративного стягнення, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірності дій особи, відносно якої ухвалено відповідну постанову, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задоволено.
Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №555606 складену інспектор взводу №2 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Кречуняк В.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка передбачене ч.2  ст. 44-3 КУпАП  скасовано, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Одеській області суму оплаченого судового збору в розмірі 908,00 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, який в повній мірі підтверджує правомірність притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. При цьому апелянт також вказує на помилковість стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 908 грн., оскільки у справах щодо накладення адміністративного стягнення ставка судового збору за подання позовної заяви складає 0,2  розміру прожиткового мінімуму  (454 грн).
Відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи.
Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить розгляд справи проводити за його участю, а тому справу призначено до розгляду у режимі відеоконференції.
На адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.
Від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що електронний суд з технічних причин не працює, а тому представник не має можливості прийняти участь у розгляді справи.
Вивчивши доводи заявленого клопотання, колегія суддів, з урахуванням  скорочених строків розгляду даної категорії справ, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення рішення у справі, а тому подальший розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що інспектором взводу №2 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Кречуняк В.В. складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення . 2  ст. 44-3 КУпАП.
З оскаржуваної постанови вбачається, що 15.02.2021 року о 00:08 за адресою м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 18 а, громадянин ОСОБА_1 знаходився в громадській будівлі, а саме в громадській кімнаті приміщення Відділу поліції №3 ОРУП1 ГУНП в Одеській області без вдягнутої маски чи респіратору на обличчі, що одягаються на рот та ніс, в тому числі виготовлену самостійно, чим порушив умови карантину прописані в постанові КМУ №1236 п. 2 п.п.1.
Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення  ст. 245 КУпАП  інспектором не здійснено повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення та інспектор діяв де що передвчасно, а тому прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому скасував постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закрив провадження у справі.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням обставин справи та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Відповідно до  ст. 29 вказаного Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади,що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийнято Постанову КМ України № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно якої з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, з 01.08.2020 по 31.12.2020 на території України установлено, шляхом продовження на всій території України дію карантину, встановленого  постановами КМУ від 11.03.2020 № 211  та  № 392 від 20.05.2020.
Відповідно до п.п. 1 п. 10  Постанови КМ України № 641 від 22.07.2020, в редакції чинній станом на 11.12.2020, на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".
Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч.1 ст. 222 КУпАП, після цифр "44" словами і цифрами "частина друга статті 44-3". Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.
Згідно з п. 8 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
У випадках, передбачених частинами першою та другою  статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до  ст. 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
При цьому  Кодексом України про адміністративні правопорушення  встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII  визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Тобто положення  Закону № 580-VIII  надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
У відповідності до ч. 1  ст. 72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2  ст. 77 КАС України  передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до  ст. 90 КАС України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції у приміщення Відділу поліції №3 ОРУП1 ГУНП в Одеській області, позивача  без вдягнутої маски чи респіратору на обличчі, що одягаються на рот та ніс, в тому числі виготовлену самостійно, чим порушив умови карантину прописані в постанові КМУ №1236 п. 2 п.п.1.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача надано протокол, постанову та відеозапис з матеріалами відеофіксації з нагрудної камери інспектора поліції.
Так, відеозаписи які містяться в матеріалах справи, свідчить про те, що позивач перебував у відділені поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області спочатку без респіратора чи захисної маски, в подальшому після отримання зауваження, позивач ніс та рот закрив горловиною від светра (відео файл 01373@2021021501563411), яка не є засобом індивідуального захисту, а через деякий час ОСОБА_1 одягнув захисну маску (відео файл 01373@2021021501013410).
Вищезазначене також підтверджується поясненнями свідків, які були допитані судом першої інстанції, зокрема ОСОБА_4 .
Так, не є правовою підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності те, що позивач через деякий час припинив правопорушення надягнувши маску. 
Крім того, за правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 року у справі № 266/3228/16-а, сфера застосування  статті 22 КУпАП  (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу.
Таким чином, на думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів суду факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а отже позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 44-2 КУпАП, у зв`язку із наявністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, що помилково не встановлено судом першої інстанції.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено дотримання прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а отже і процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема роз`яснено права, надано на ознайомлення докази вчинення правопорушення (відео з камери), надано номери телефонів для отримання правової допомоги та вчинено інші дії для дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності (відео файл 01430@20210215022713).
Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови та  наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог  ст.317 КАС України  рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311,315, 317, 321, 322, 325  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.  
                                                       Повний текст постанови складено та підписано 12 липня 2022 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 
Суддя:                                                                                                       А.І. Бітов 
Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова