Ухвала
11 липня 2022 року
м. Київ 
справа № 759/7632/20
провадження № 61-6222ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пшенишного Олексія Олексійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Саваріна Олена Сергіївни, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визначення права на спадкування,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Саваріна О. С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич О. О., ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просила суд визначити 1/2 частину в спільному сумісному майні - нежилому приміщенні АДРЕСА_1 загальною площею 96,9 кв. м., яка належала її сину - ОСОБА_7 , та визнати за нею право на спадкування 1/12 частки в спірному майні з урахуванням часток інших спадкоємців по закону.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 02 червня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до 
ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Гуцевич О. О., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визначення права на спадкування відмовлено.
 
07 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат 
Пшенишний О. О.  засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду 
м. Києва від 08 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року (надійшла до суду 08 липня 2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат 
Пшенишний О. О. заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови складений 
07 червня 2022 року, тому тридцятий день подачі касаційної скарги припадає на 07 липня 2022 року. 
Оскільки, представник ОСОБА_1 - адвокат  Пшенишний О. О. звернувся до Верховного Суду 07 липня 2022 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то процесуальний строк не був пропущений.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат  
Пшенишний О. О. заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем заявника.
Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що 
у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки представником заявника не надано жодного належного доказу щодо розміру доходів заявника.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
ОСОБА_1 звернулася до суду  з позовом у травні 2020 року.
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
При подачі позовної заяви  ОСОБА_1 заявляла дві позовні вимоги немайнового характеру. 
Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 363,20 грн ((840,80*2)*200%=3 363,20 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату, або надати належним чином обґрунтоване клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору,підтверджене належними доказами. 
Також Верховний Суд звертає увагу представника заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно є загальним та не відповідає вимогам викладених у ЦПК України.
Зокрема, представник заявника не вказує, висновок Верховного Суду щодо застосування якої саме норми права відсутній, та у яких, на думку представника заявника, подібних правовідносинах, відсутній висновок.
 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Пшенишного Олексія Олексійовича про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пшенишного Олексія Олексійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць