П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/16711/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Воробйова І.А.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
25 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування вартості предметів однострою, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2021 року позивач, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (відповідача) про стягнення відшкодування вартості предметів однострою.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 28.12.2021 позовну заяву повернув позивачеві. Судове рішення мотивоване тим, що при подані позову вказані підстави для поновлення визнані не поважними, що стало підставою для залишення позову без руху, а на усунення недоліків позовної заяви вказано причини пропуску строку, які не визнані судом поважними, тому позовна заява підлягає поверненню.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Із матеріалів справи встановлено, що відповідач ще 17.11.2020 відмовився добровільно погашати вартість предметів, відтак, позивач був обізнаний про порушення своїх прав з 18.11.2020, з яких і обчислюється тримісячний строк звернення до адміністративного суду.
Позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, мотивовану тим, що звертався із цим позовом в порядку цивільного судочинства у лютому 2021 року до Вінницького міського суду, ухвалою якого від 12.04.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі. Постановою Вінницького апеляційного суду від 6.07.2021 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Останнє рішення у цій справі, а саме, постанова ВС про відмову у відкритті провадження від 24.09.2021 надійшла до управління лише 13.10.2021.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 визнано не поважними причини пропуску строку звернення до суду, з підстав звернення до суду в порядку цивільного судочинства та позов залишено без руху. Вказано на необхідність подання заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших мотивів.
22.12.2021 надійшла заява про поновлення строків звернення до суду, мотивована наявністю карантинних обмежень.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.
Так позивач стверджує, що пропущення строку звернення до суду відбулося з поважних причин, а саме через те, що він уже звертався до суду з позовом про той самий предмет раніше, однак йому було відмовлено через невірне визначення підсудності. Такі причини носять суб`єктивний характер. Тут слід вказати, що позивач самостійно обрав спосіб захисту своїх порушених прав і скористався своїм правом на судовий захист, відтак, така причина не є поважною.
Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.05.2019 р. №803/613/15-а.
Як вірно зазначено судом першої інстанції в ухвалі від 30.11.2021, що навіть, якщо вважати, що постанова Верховного Суду від 24.09.2021 отримана позивачем лише 13.10.2021, про що доказів не надано, та врахувати такі причини поважними, то позивач звернувся до адміністративного суду лише 25.11.2021, тобто більш ніж через місяць, що також вказує на пропуск звернення до суду в цей період.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що карантинні обмеження не перешкоджали позивачу звернутись з цим позовом до суду та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, виходить з такого.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на всій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 №981 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено карантин на усій території України до 31 грудня 2021 року.
Відповідно до названих постанов Кабінету Міністрів України судочинство в Україні здійснюється в умовах карантину.
Відповідно до пункту 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції:"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.".
Згідно Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
При цьому, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX набрав чинності 17.07.2020, отже строки, передбачені зазначеним вище Законом, закінчилися 06.08.2020, а відтак, позивач мав право на поновлення строків, якщо суд визнав би причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частинами першою, другою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не наведено підстав/причин, які стали перешкодою для своєчасного подання позову в період дії карантину, що спричинені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Також звернуто увагу й на те, що карантинні заходи ще не припинено на даний час, проте, це не перешкодило позивачу звернутись з позовом до суду, як в порядку цивільного так і в порядку адміністративного суду.
При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на наявність обставин, які були об`єктивно непереборними. Зокрема, карантинні обмеження не перешкоджали позивачу звернутись з цим позовом до суду.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки при подані позову зазначені позивачем підстави для поновлення визнані не поважними та стало підставою для залишення позову без руху, а на усунення недоліків позовної заяви вказано причини пропуску строку, які не також визнані судом поважними, тому позовна заява підлягала поверненню.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції   правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви заявнику, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.