УХВАЛА

21 червня 2022 року  
м. Київ
справа №460/4900/21
адміністративне провадження №К/990/11525/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 460/4900/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

УСТАНОВИВ:
12 травня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Рівненської обласної прокуратури (далі - відповідач 1) та Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 2), у просив стягнути з Рівненської обласної прокуратури в його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області або на рівнозначній посаді в Рівненській обласній прокуратурі, з 03 серпня 2020 року, за період з 26 березня 2021 року по 28 квітня 2021 року, в розмірі 49 426, 56 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №460/6135/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області з 03 серпня 2020 року. Стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №460/6135/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області з 03 серпня 2020 року, за період з 26 березня 2021 року по 28 квітня 2021 року, в розмірі 49 426, 56 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржили Офіс Генерального прокурора та Рівненська обласна прокуратура подавши апеляційні скарги.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року апеляційні скарги Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі № 460/4900/21 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 460/6135/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області з 03 серпня 2020 року, за період з 26 березня 2021 року по 28 квітня 2021 року в розмірі 49426, 56 грн. 
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач 1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження (конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку тощо).
06 червня 2022 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказує, що вперше касаційну скаргу було подано до суду касаційної інстанції з дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження. Проте, ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2022 року вказану касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, яка була отримана останнім 28 квітня 2022 року. Крім того скаржник зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Враховуючи, що повторну касаційну скаргу подано без зайвих зволікань та у зв`язку із введенням воєнного стану просить поновити строк на касаційне оскарження.
Також на виконання ухвали про залишення без руху скаржником надано витяг з електронної пошти Рівненської обласної прокуратури (реквізити дати 22 лютого 2022 року та часу 18:19) про скерування судом апеляційної інстанції в електронному вигляді оскаржуваного рішення.
Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження суд виходить з наступного.
Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Оскільки вперше касаційну скаргу скаржником подано протягом тридцяти днів із дня вручення оскаржуваного судового рішення, а повторно із касаційною скаргою звернувся до Суду 09 травня 2022 року без суттєвих затримок та зайвих зволікань після отримання копії ухвали від 19 квітня 2022 року про повернення касаційної скарги, а також для забезпечення можливості реалізації скаржником відповідних процесуальних прав, з урахуванням запровадженого в Україні правового режиму воєнного стану, Суд уважає, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Таким чином, скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в строк та спосіб, установлений ухвалою Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 КАС України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 460/4900/21 є оскарження судових рішень перелік яких визначений у пункті 1 частини четвертої статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції застосував норму права у подібних правовідносинах, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 та від 10 травня 2018 року у справі № 332/603/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 711/8446/16-ц, а також постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-76цс12 щодо застосування статей 235, 236 КЗпП України. 
При цьому, Суд не враховує посилання скаржника на наявність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України з посиланням у касаційній скарзі на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, оскільки правовідносини не є подібними до обставин цієї справи. Так, у справі № 910/4518/16 про банкрутство ПАТ «Азовелектросталь» Суд дійшов, зокрема, висновку щодо необхідності сплати судового збору у спорах, пов`язаних зі стягненням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.    
Висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 щодо застосування положення частини першої статті 233 КЗпП України у спорі про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі також не є релевантними до спірних правовідносин у цій справі, оскільки учасниками справи не ставиться під сумнів строк звернення позивача до суду з відповідним позовом.
Крім того скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для скаржника (п.п. а, в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи потребують перевірки.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 329-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання Рівненської обласної прокуратури про поновлення строку та поновити строк на касаційне оскарження на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 460/4900/21.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 460/4900/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Витребувати з Рівненського окружного адміністративного суду справу № 460/4900/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення.
Встановити десятиденний строк з дня отрмання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду