Номер провадження: 33/813/453/22
Номер справи місцевого суду: 522/21115/21 
Головуючий у першій інстанції Дерус А.В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Дубрянської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ст.. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. в прибуток держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік. Відповідно о вимог ст.. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. згідно ЗУ «Про судовий збір».
З вказаної постанови вбачається, що 09.10.2021 року о 01.35 год. в м. Одесі по вул.. Базарна, 57, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком №001473.
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)Судом першої інстанції неповно було досліджено докази, наявні в матеріалах справи, а також у зв`язку із цим не враховано, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення;
2)За змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом;
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповістив  ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання його апеляційної скарги. Заяв, клопотань від ОСОБА_1 та його представника на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 147942 від 09.10.2021 року, з якого вбачається, що 09.10.2021 року о 01:35 год. в м. Одеса по вул. Базарна, 57 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Чим порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що вживала трішки, за 4 години до порушення, не знала чим додатково пригощали у закладі «Молодь», вважала, що просто Кока-Кола. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 001473.;
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів 001473, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 09.10.2021 року ОСОБА_1 була оглянута лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_2 . За висновком огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
-відеозапис з відеореєстратора, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 09.10.2021 року о 03.30 год. в м. Одеса їхав транспортний засіб «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , за ним позаду їхав автомобіль патрульної поліції. Автомобіль «Volkswagen Passat» повертав ліворуч на паркову, де його зупинили працівники поліції. Під час бесіди із водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра, що остання знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, тому їй було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці зупинки або проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 погодилася проїхати до медичного закладу. В медичному закладі вона пройшла тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який показав 0,94 проміле. Потім ОСОБА_1 здала біоматеріал (мочу) на виявлення стану алкогольного сп`яніння. За результатами огляду в медичному закладі був складений висновок, та на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який був нею підписаний. Зауважень ніяких не було. 
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Зауважень, щодо складання протоколу, матеріали справи не містять. Також ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не посилається на порушення з боку працівників поліції вимог закону та не заперечує того факту, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. 
Таким чином, доведеність того, що ОСОБА_1 знаходилась у стані алкогольного сп`яніння нею не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.
Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом – це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме по собі перебування особи в транспортному засобі, в тому числі й на місці водія, не доводить факт керування транспортним засобом.
Із аналізу наданих до суду доказів, а саме відеозапису встановлено, що 09.10.2021 року о 03.30 год. в м. Одеса їхав транспортний засіб «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , за ним позаду їхав автомобіль патрульної поліції. Автомобіль «Volkswagen Passat» повертав ліворуч на паркову, де його зупинили працівники поліції. В автомобілі «Volkswagen Passat» знаходився водій ОСОБА_1 .
Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3 розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».
Відеофіксація події, яку здійснювали працівники поліції, відбулася 09.10.2021 року о 01.35 год. і та передувала складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та приєднана до матеріалів справи. Тобто, працівники поліції зупинили транспортний засіб та були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Passat» по вул. Базарна, 57 у м. Одесі.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Між тим, апеляційний суд зауважує на тому, що з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала факту керування нею транспортного засобу «Volkswagen Passat». Також, погодилася із даними, проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я. 
Згідно ч. 1 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху та на підставі п. 8.9. б вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. 
Отже, як вбачається із відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи працівниками поліції порушень діючого законодавства не було.
Отже, проходження ОСОБА_1 у медичному закладі тесту на стан алкогольного сп`яніння було проведено у відповідності до норм діючого законодавства, уповноваженою особою, в порядку, встановленому законом.
Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Інших доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не містить.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 09.10.2021 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням нею пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова