ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/5915/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі удового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Брегей Р.В.)  в адміністративній справі №340/5915/21 за позовом Заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області  про зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з позовом до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про зобов`язання забезпечити виготовлення документації зі землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами с.Мар`янівка, на якій розміщено сміттєзвалище твердих побутових відходів, та здійснити її державну реєстрацію.
У позовній заяві зазначає, що орган місцевого самоврядування ігнорує вимоги законодавства.
Рішенням  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що прокурор зазначив у позові, що відсутній компетентний орган та наявність порушених інтересів держави.  Держекофнспекція не має повноважень на звернення до суду із зазначеними позовами. 
Відповідачем подано заяву про розгляд справи судом апеляційної інстанції за наявними матеріалами у справі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. 
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що прокурор звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача забезпечити виготовлення документації зі землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами с.Мар`янівка, на якій розміщено сміттєзвалище твердих побутових відходів, та здійснити її державну реєстрацію з тих підстав, що відповідачем не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації землеустрою та державної реєстрації речових прав.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що прокурор не є належним позивачем у справі, та яким є Держекоінспекція, а згоду на заміну позивача суду не надано.
Колегія суддів переглядаючи судове рішення погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову проте з таких підстав.
Приписами частини першої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі по тексту - Закон України №1697-VII) встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Окремими абзацами частини четвертої статті 23 установлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:
витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;
отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього, або ж звертається в інтересах громадян, які за віком, станом здоров`я чи соціально-правовим статусом самі не спроможні захистити свої права. Таке обґрунтування повинно ґрунтуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен обґрунтувати, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. 
У Рішенні від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив про те, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини Рішення від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).
Отже, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
У справі, що розглядається, прокурор в адміністративному позові зазначив, що бездіяльність відповідача та невжиття дій, які передбачені нормами законодавства, призвело до звернення до суду із зазначеним позовом. 
Проте  у позові прокурор не зазначив, у чому  полягають інтереси держави та у якій сфері. Доводи позову складаються про права і обов`язки відповідача та щодо недодержання останнім ряду норм законодавства. 
Крім того, у позові прокурор просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії, проте такі вимоги не відповідають п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, а саме для вирішення питання щодо зобов`язання вчинити певні дії, необхідно встановити протиправну бездіяльність, проте цього прокурор не вимагає.
Враховуючи зазначене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року в адміністративній справі №340/5915/21 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак