ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/5969/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого - судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                         Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області
на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року (м. Кропивницький, суддя Брегей Р.І.) у справі № 340/5969/21
за позовом  Релігійної організації «Релігійна громада Покрови Пресвятої Богородиці Православної Церкви України с.Чечеліївка»
до  Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області          про  визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У вересні 2021 року Релігійна організація «Релігійна громада Покрови Пресвятої Богородиці Православної Церкви України с.Чечеліївка» (далі позивач) звернулась до суду із позовом до Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (далі відповідач), у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області щодо вирішення заяви Релігійної організації «Релігійна громада Покрови Пресвятої Богородиці Православної Церкви України с.Чечеліївка» про затвердження проекту із землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки від 02 червня 2021 року;
- зобов`язати Петрівську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області розглянути заяву Релігійної організації «Релігійна громада Покрови Пресвятої Богородиці Православної Церкви України с.Чечеліївка» про затвердження проекту із землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки від 02 червня 2021 року.  
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що до відповідача звернулось два заявника, які мають однакові документи, а відтак відповідач не мав можливості встановити за ким із заявників у відповідності до законодавства закріплено право власності на будівлю за адресою Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Чечеліївка, вул. Шкільна, 6. Крім того, відповідач зазначає, що позивач з порушенням ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України та маючи вмотивовану відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, заключив договір на розроблення проекту землеустрою з ПП «Гео-кадастровий центр» та повідомив про це відповідача листом від 21 квітня 2021 року. 
З цих підстав, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не подав.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що будівля (нежитлове приміщення), яка розташована по вул.Шкільна, 6 в с.Чечеліївка Олександрійського району Кіровоградської області, належить на праві власності позивачу.
22 лютого 2021 року позивач подав до Ради заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,55 га для обслуговування будівлі.
Не отримавши відповіді у місячний строк, позивач 22 квітня 2021 року повідомив орган місцевого самоврядування про замовлення проекту землеустрою.
Проект землеустрою виготовлено у 2021 році.
14 травня 2021 року експертом державної експертизи складено висновок щодо проекту землеустрою.
Експерт зробив висновок, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та встановленим нормам і правилам правових актів.
02 червня 2021 року позивач звернувся до відповідача зі заявою про затвердження проекту землеустрою.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо вирішення заяви про затвердження проекту із землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки від 02 червня 2021 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що питання дотримання вимог законів та прийнятих відповідно до них підзаконних актів під час складання проекту землеустрою перевіряється тим державним органом, який погоджує його або проводить експертизу. Граничний строк розгляду звернення завершився 16 червня                 2021 року. Таким чином відповідач допустив протиправну бездіяльність. В свою чергу, захист порушеного права полягає у зобов`язанні розглянути звернення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так, приписами частини 9 ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно з ч. 8 ст. 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Таким чином, положення  ЗК України  передбачають два альтернативні варіанти рішень, які можуть бути прийняті відповідним органом, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.
Відповідно до п.34 ч.1    ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»    виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Положеннями пункту 34    статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»    визначено, що питання регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до частин 1-2    статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»    рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відтак, законодавством визначено, що відповідач за результатом розгляду заяви позивача про затвердження проекту із землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки від 02 червня 2021 року, у двотижневий строк мав прийняти індивідуальний правовий акт у формі рішення.
Проте, колегія суддів встановила, що матеріали справи не містять доказів про прийняття відповідачем індивідуального правового акту у формі рішення за результатом розгляду заяви позивача про затвердження проекту із землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки від 02 червня 2021 року.
З огляду на це, в матеріалах справи також відсутні докази, які б могли сприйматися судом як належна відмова позивачу у затвердженні проекту землеустрою.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач вірно обрав спосіб захисту його порушених прав.
В свою чергу, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, а отже наявні підстави зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про затвердження проекту із землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки від 02 червня 2021 року. Натомість, доводи апеляційної скарги жодним чином цей висновок не спростовують.

Згідно  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями  316,  321,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі № 340/5969/21  – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко