ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10429/21                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Аверкова В.В.
                                                                                   Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 червня 2022 року                                                                                        м. Київ
               Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Костюк Л.О.
                                                                 Кузьмишиної О.М.
За участю секретаря                               Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату, Київського міського військового комісаріату про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату, Київського міського військового комісаріату, в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати протокол Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату в частині призову ОСОБА_1 на строкову військову службу;
- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат організувати повторне медичне обстеження з врахуванням лікарських висновків для отримання непридатний військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відмова членів призовної комісії Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату у долученні консультативних висновків є порушенням розділу «Медичний огляд призовників» положення № 352 від 21 березня 2002 року. Також, апелянт зазначає, що Комісія відповідача зобов`язана була перевірити висновки ТОВ «Гармонія краси» та врахувати їх під час прийняття рішення. 
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . Перебуває з 10 січня 2019 року на обліку в Оболонському районному у місті Києві військовому комісаріаті.
Як вбачається з облікової картки призовника № 11, ОСОБА_1 пройшов медичну комісію при Оболонському районному у місті Києві територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та був визнаний придатним до проходження строкової військової служби із І за ТДВ-А.
Відповідно до протоколу № 2 від 02 квітня 2021 року, Районною призовною комісією Оболонського РТЦК та СП у м. Києві позивача було визнано придатним та, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службі», призвано на строкову військову службу, що підтверджується, копією витягу з книги протоколів призовної комісії від 02 квітня 2021 року Протокол № 2.
Позивач, вважаючи прийнятий протокол Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату в частині призову ОСОБА_1 на строкову військову службу протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-XII).
Згідно з частиною третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
В силу частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону №2232-ХІІ, на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Згідно частини третьої статті 15 Закону №2232-ХІІ, призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.
За приписами пункту 1 частини першої статті 18 Закону №2232-ХІІ, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.
Частиною першою статті 16 Закону України № 2232-ХІІ  передбачено, що для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії у такому складі: голова комісії - заступник голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради); члени комісії: районний (міський) військовий комісар; заступник керівника районного (міського) органу управління освітою; заступник начальника районного (міського) органу Національної поліції; лікар, який організовує роботу медичного персоналу щодо медичного огляду призовників; психолог відповідного державного (комунального) закладу, розташованого на території району (міста); представники Збройних Сил України та інших військових формувань, громадських організацій, підприємств, установ і організацій за попереднім узгодженням з головою комісії; секретар комісії.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону № 2232-ХІІ,  на районні (міські) призовні комісії покладається, зокрема: організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 17 цього Закону; звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні; направлення до лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання (перебування) громадян, яких визнано тимчасово непридатними до військової служби; організація роботи з вивчення особистостей призовників, їх морально-ділових якостей та сімейного стану; направлення до відповідних правоохоронних органів матеріалів на призовників, які ухиляються від призову на строкову військову службу; внесення на розгляд призовної комісії вищого рівня клопотань щодо надання громадянам України відстрочок від призову на строкову військову службу у випадках, не передбачених цим Законом.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги, підставою для позовних вимог ОСОБА_1 зазначає неправомірність прийняття Оболонським районним у місті Києві військовим комісаріатом рішення про призов позивача на строкову військову службу, оформлене протоколом від 02 квітня 2021 року № 2.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем було протиправно прийнято оспорюване рішення, з огляду на те, що наданими до суду доказами підтверджується наявність у позивача хвороб, які унеможливлюють проходження ним строкової військової служби.
До таких доказів позивач відносить висновки (ТОВ «Гармонія краси»), а саме:
- відповідно до консультаційного висновку ортопеда-травматолога від 05 березня 2021 року, виданого на основі рентгенограми від 22 лютого 2021 року, встановлено діагноз за «МКХ -10: М21.4 - поздовжня плоскостопість обох стоп І-ІІ ступеня з ознаками артрозу таранного та човноподібного суглобів»;
- відповідно консультативного висновку кафедри дерматовенерології Національної медичної академії післядипломної імені П.Л. Шупика МОЗ України від 18 лютого 2021 року та консультативного висновку клініки «КДС» від 10 березня 2021 року, встановлено діагноз «Псоріаз волосистої ділянки голови, бляшкова форма, прогресуюча стадія»;\
- відповідно до консультаційного висновку лікаря невролога від 05 березня 2021 року діагностовано наступні захворювання: цервікоторакалгія, люмбалгія з помірними больовим і м`язово-тенічними синдромами, С-подібний правобічний сколіоз; дегенеративно-дистрофічні захворювання грудного відділу хребта та міжхребетних дисків, ускладнені протрузіями МПД Th7-Thl2, з помірною компресією дурального мішка і протрузіями МПД L1-L5 (за даними МРТ від 04.03.2021).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо його придатності, позивач мав право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку, проте, цього не зробив.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352 затверджено Положення «Про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» (далі по тексту - Положення № 352).
Згідно пункту 69 Положення № 352, відповідно до результатів медичного огляду призовника, його особистих якостей, рівня освіти, а також матеріального і соціального стану призовника та членів його сім`ї районна (міська) призовна комісія виносить одне з рішень про: придатність до військової служби і призов на строкову військову службу з призначенням до виду (роду) військ (сил) Збройних Сил, інших військових формувань, а також визначає строк відправлення його у військову частину; тимчасову непридатність до військової служби і надання відстрочки за станом здоров`я; надання відстрочки або звільнення від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтями 17 і 18 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів, для проходження випробувань та складення вступних іспитів чи ухвалення рішення про відмову в такому направленні; направлення до закладів охорони здоров`я за місцем проживання громадян, яких визнано тимчасово непридатними до військової служби; направлення відповідним правоохоронним органам матеріалів на призовників, які ухиляються від призову на строкову військову службу; внесення призовній комісії вищого рівня клопотань щодо надання громадянам відстрочок від призову на строкову військову службу у випадках, не передбачених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". 
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Положення № 402, організація медичного огляду призовників і допризовників покладається на районні (міські) комісії з питань приписки і районні (міські) призовні комісії, в областях - на обласні призовні комісії та призовні комісії Автономної Республіки Крим і міста Києва.
Пунктом 2.2 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд призовників проводиться на призовних дільницях районних (міських) військових комісаріатів лікарями, які залучаються з місцевих лікувальних закладів рішенням керівника місцевої державної адміністрації, на збірних пунктах Автономної Республіки Крим, обласних, Київського міського військових комісаріатів - лікарями медичного відділення тимчасового штату збірного пункту, які залучаються з лікувальних закладів відповідних управлінь охорони здоров`я.
Кожний призовник оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за наявності медичних показань і лікарями інших спеціальностей.
Безпосередньо керує роботою медичного персоналу, що залучається для медичного огляду призовників, лікар - член призовної комісії (комісії з питань приписки), який призначається з числа найбільш кваліфікованих лікарів-спеціалістів та має необхідні знання і досвід у галузі військово-лікарської експертизи. Кандидатура лікаря - члена районної призовної комісії (комісії з питань приписки) погоджується з лікарем - членом обласної призовної комісії (начальником медичного відділення тимчасового штату обласного збірного пункту).
Відповідно до пункту 2.4 розділу ІІ Положення № 402, військові комісаріати до початку приймання допризовників на військовий облік та призову запитують, зокрема, з поліклінік за місцем проживання допризовників - медичні картки амбулаторного хворого (облікова форма МОЗ України № 025) з вкладними листами до них (облікова форма МОЗ України № 025/о), медичні характеристики на допризовників від лікаря-педіатра дільничного, на призовників, яким більше 18 років, від лікаря дільничного, списки осіб призовного віку, які перебувають на диспансерному обліку у психіатра, нарколога, венеролога, фтизіатра, невропатолога, алерголога, інших спеціалістів.
Пунктом 2.6 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що оцінка стану здоров`я та придатності до військової служби проводиться у відповідності з графою I Розкладу хвороб та графами 1 - 11 ТДВ «А».
Згідно з пунктом 2.7 розділу ІІ Положення № 402, під час огляду призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховуються характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Пунктом 2.8 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що після закінчення огляду кожний лікар записує в облікову картку призовника (на збірному пункті - у Картку медичного огляду призовника на збірному пункті (додаток 8)) висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою. За результатами медичного огляду спеціалістами лікар - член призовної комісії приймає підсумкове рішення щодо придатності призовника за станом здоров`я до військової служби та служби в тому чи іншому роді військ, що скріплюється його підписом та особистою печаткою лікаря.
На призовників, у яких виявлені захворювання або відхилення від норми, що обмежують придатність за родами військ або визначають їх тимчасово непридатними та непридатними до строкової військової служби, оформлюється Висновок лікаря. Висновок підписується лікарем з обов`язковим зазначенням дати огляду, висновком про придатність до строкової військової служби, обмеженням за родами військ у відповідності з ТДВ «А» та лікарем - членом призовної комісії (комісії з питань приписки).
Відповідно до пункту 2.10 розділу ІІ Положення № 402, результати медичного огляду заносяться в книгу протоколів засідань призовної комісії (комісії з питань приписки). Карта медичного огляду та висновки лікарів підшиваються в особову справу призовника як додаток до облікової карти.
Згідно з пунктом 2.11 розділу ІІ Положення № 402, рішення про тимчасову непридатність приймається на термін, необхідний для повного відновлення функцій органів та систем організму, але не більше одного року, з наступним переоглядом для вирішення питання про придатність до військової служби. Після закінчення року, якщо захворювання не вилікувано, приймається остаточне рішення. Контроль та організація своєчасного проведення переогляду покладається на районний (міський) військовий комісаріат.
Допризовники під час приписки до призовних дільниць та призовники під час призову на строкову військову службу, у яких виявлені захворювання або фізичні недоліки (вади) необоротного характеру (невиліковні), визнаються непридатними до військової служби. Рішення про тимчасову непридатність та потребу в лікуванні в цьому випадку не приймається.
Варто наголосити, що саме на виконання рішення ВЛК про придатність позивача до військової служби, зокрема, Оболонською районною призовною комісією Оболонського РТЦК та СП у м. Києві було прийняте оскаржуване рішення.
Аналіз зазначених норм Положення № 352 та №402 дає підстави для висновку, що призовники підлягають медичному огляду, після якого кожний лікар комісії записує в облікову картку призовника висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, відповідну статтю розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою.
За результатами медичного огляду лікар - член призовної комісії приймає підсумкове рішення щодо придатності призовника за станом здоров`я до військової служби та служби в тому чи іншому роді військ, що скріплюється його підписом та особистою печаткою лікаря.
Водночас, рішення про придатність, тимчасову або повну непридатність призовника до військової служби, необхідність направлення його на лікування або додаткове обстеження лікарям інших спеціальностей приймається військово-лікарською комісією колегіально.
При цьому, комісія самостійно визначає необхідність проходження призовником додаткового обстеження, а також види обстежень (амбулаторне чи стаціонарне) та спеціальності лікарів, обстеження яких є необхідними для достовірного встановлення стану здоров`я призовника.
З облікової картки призовника № 11, за результатами огляду 15 лютого 2021 року позивача, лікарі (офтальмолог, отоларінголог, стоматолог, невролог, терапевт, хірург, психіатр, дерматолог) зробили висновки про придатність позивача до військової служби.
Таким чином, за наслідками проведеного медичного огляду позивача складено висновок про його придатність до військової служби і його призов на строкову військову службу.
Відповідно до пункту 2.4.10 Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у Центральну військово-лікарську комісію (ЦВЛК) або у судовому порядку.
Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку ВЛК щодо придатності до військової служби, або ж незгоди призовника з таким рішенням, позивач мав право звернутись до ЦВЛК для перегляду відповідного висновку або до суду.
Так, відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402, Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Як слідує з матеріалів справи, позивач не звертався до Центральної військово-лікарської комісії, так і до суду, для перегляду висновку відповідача, та не скористався своїм правом на проведення повторно медичного огляду щодо придатності до військової служби.
Тому, підстав вважати, що таке рішення ВЛК є протиправним чи за суттю, чи за процедурою його прийняття наразі колегія суддів не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність протоколу призовної комісії Оболонського РТЦК та СП у м. Києві від 02 квітня 2021 року в частині призову на строкову військову службу ОСОБА_1 , оскільки таке рішення було прийнято на підставі, зокрема, чинного висновку ВЛК про придатність позивача до військової служби.
При цьому, матеріали справи містять заяву позивача від 15 лютого 2021 року № 440, в якій він просить призвати його на військову строку службу під час призову «ВЕСНА-2021». З Указом Президента України №71/2021 ознайомлений. Скарг до складу призовної комісії та військово-лікарської комісії не має.
З матеріалів справи, також, вбачається, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_2, тобто, є військовослужбовцем, що  унеможливлює, також, задоволення його позовної вимоги про зобов`язання Київський міський військовий комісаріат організувати повторне медичне обстеження призовника.
Колегія суддів зазначає, що у разі погіршення стану здоров`я під час проходження військової служби позивач може звернутися до свого командира щодо направлення його до ЦВЛК для проходження повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Костюк Л.О.

                                                                                                    Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 04.07.2022 року.