Справа № 461/3050/22                                Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 33/811/871/22                 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова Олега Юрійовича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 07 липня 2022 року стосовно ОСОБА_1 
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
- адвоката Якимишин О.З., 
представника митниці – Сліпенка С.В., 

в с т а н о в и в:

цією постановою відмовлено у притягненні  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України  і провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Згідно постанови судді,  відповідно до протоколу про порушення митних правил від 01 червня 2022 року № 0545/20900/22, 16 листопада 2021 року о 16 год. 32 хв. через пункт пропуску "Краківець - Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «виїзд з України» автобуса марки «VOLVO IRIZAR», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Чехія), під керуванням ОСОБА_1 . Автобус здійснював регулярні перевезення пасажирів за маршрутом «Турка- Прага» (дозвіл серії БВ №011500).
       Митними органами Республіки Польща листом № 0201-IGM.541.21.2022.4.JC від 03 лютого 2022 року (лист ДМСУ № 08-3/26-04/7/2527 від 16.05.2022) повідомлено, що 16 листопада 2021 року о 23 год. 45 хв. v пункті пропуску «Корчова» в даху автобуса з реєстраційним номером 2BD8311 було виявлено 56,2 кг бурштину загальною вартістю 175 000 злотих (станом на 16 листопада 2021 року за курсом НБУ відповідає сумі 1 137 325 грн.). Переміщення виявленого каміння здійснював водій автобуса - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Митними органами Республіки Польщі вказаного громадянина було затримано, опитано та висунуто обвинувачення. Суд першої інстанції наклав на громадянина штраф у розмірі 20000,00 злотих з конфіскацією виявленого бурштину.
       До листа митними органами суміжної сторони додано фотоматеріали, які підтверджують даний факт.
       З огляду на викладене, ОСОБА_1 16 листопада 2022 року перемістив через митний кордон України 56,2 кг бурштину загальною вартістю 1 137 325, 00 грн., які знаходилися в даху автобуса марки «VOLVO IRIZAR», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Чехія). З метою отримання пояснень від ОСОБА_1 та прийняття ним участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею на його адресу скеровано лист від 23 травня 2022 року № 7.4-4/20-06/10/9852, яким громадянину запропоновано прибути до Львівської митниці в термін до 31 травня 2022 року. Однак громадянин у вказаний термін не з`явився та про причини неявки не повідомив.
       Таким чином, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товари з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
       Дії  ОСОБА_1  органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.1 ст. 483 МК України.
       В апеляційній скарзі представник Львівської митниці Держмитслужби Зирянов О.Ю. покликається на те, що висновок суду є помилковим та необгрунтованим, а сама постанова незаконною. Вважає, що місцевий суд прийшов до необгрунтованого переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки суд першої інстанції надав перевагу доказам наданими стороною правопорушника, однобоко та вибірково застосував норми Митного кодексу України. Крім цього, зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам наданим митницею. Зазначає, що місцевим судом не враховано те, що постанова польського суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 не оскаржувалася, тобто останній свою вину у ввезенні на митну територію Польщі бурштину визнав. 
       Просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від     07 липня 2022 року та прийняти нову, якою визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення, а саме: штраф, у розмірі 1137 325,00 гривень в дохід держави. Стягнути з ОСОБА_1 вартість переміщених ним товарів в дохід держави.
       Заслухавши пояснення представника Львівської митниці Сліпенка С.В. про задоволення апеляційної скарги, думку представника ОСОБА_1 – адвоката Якимишин О.З. про залишення постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
       Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
       Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.
       Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції даної вимоги закону дотримався у повній мірі та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
       Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
       Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
       Так, згідно з протоколом про порушення митних правил №№0545/20900/22 від 01 червня 2022 року, митними органами Республіки Польща виявлено 56,2 кг бурштину загальною вартістю 175 000, 00 злотих. Повідомлено, що бурштин знаходився в даху автобуса. На підставі листа з Республіки Польща митниця зробила висновок, що товар знаходився в даху автобуса (в обшивках), а саме у місці з утрудненим доступом до товару.
       Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
       Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
       Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
       Так, як вбачається з матеріалів справи, Львівська митниця зверталася з листом-запитом до митних органів Республіки Польща в якому просила надати інформацію щодо: дати, часу та місця виявлення товарів, які переміщувалися з порушенням митних правил; кількості виявлених предметів правопорушення та їх вартість; дані особи (осіб), якою (якими) здійснено незаконне переміщення тютюнових виробів; чи надавала вказана особа пояснення, якщо так, то які саме? Чи визнала дана особа виявлений бурштин своєю власністю та свою вину?; місця та способи приховування бурштину; способи його виявлення, застосування технічних засобів митного контролю, наявність оперативної інформації, та інше. А також просили надати матеріали фото, відеофіксації виявлення та затримання бурштину.
При цьому, апеляційний суд вважає, що місцевий суд прийшов до вірного переконання, що інформація, отримана у листі від митного органу Республіки Польща не є повною та не містить достатніх доказів для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, адже у ньому конкретно місця знаходження бурштину не зазначено, як і не зазначено, чи був такий доступ до нього утрудненим, чи застосовувались та які технічні засоби для виявлення даного каміння. Фотографії, на підставі яких митниця зробила висновок, є неналежної якості та не є належним доказом того, що бурштин знаходився в місцях, доступ до яких був утрудненим.
        Крім цього, у протоколі про порушення митних правил №0545/20900/22 від 01 червня 2022 року, який є джерелом доказів у справі про порушення митних правил зазначено, що бурштин знаходився в даху автобуса, проте, на думку апеляційного суду, місцевим судом вірно зазначено про те, що доказів, що такий знаходився саме в даху, матеріали справи не містять, як і не містять інформації щодо використання спеціальних засобів для виявлення предметів порушення митних правил.
       Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вищенаведене, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що переміщуваний товар приховувався від митного контролю з утрудненим доступом, оскільки ОСОБА_1 ставиться у вину органом митниці саме переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
       Крім того, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що митним органом не взято до уваги, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , являється пасажирський автобус, який здійснював регулярні перевезення пасажирів за маршрутом «Турка-Прага» і під час перетину кордону в цей день у ньому знаходились пасажири. Разом з тим, митним органом особи даних пасажирів не були встановлені, як і не було відібрано у них пояснення, а відтак не з`ясовано ряд обставин, що мають вирішальне значення для правильного вирішення справи та підставності притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .
Також вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставин справи, суд по такій категорії справ повинен застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару, що був безпосереднім предметом порушення митних правил та конфіскації цього товару.
       Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, товар не був виявлений та не вилучався при перетині кордону України митним органом, що унеможливлює встановити його вартість, яка має покладатись в основу рішення суду в частині визначення розміру штрафу.
       Відтак, місцевим судом вірно зазначено, що встановити вартість ймовірних предметів порушення митних правил неможливо з причин відсутності про них повної інформації та відсутності безпосередніх предметів, які б можливо було б дослідити, а відтак рішення суду в частині визначення штрафу не може ґрунтуватися на припущеннях, а в матеріалах справи крім зазначення ваги, відсутні будь-які відомості про переміщуваний товар, як і відсутні документи, на підставі яких було визначено дану вартість товару (тобто не отримано від компетентних органів Республіки Польща повну інформації про товар та його ціну і яким чином він був визначений), як і відсутні докази, що переміщуваний товар приховувався від митного контролю з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
       Окрім цього, з листа митного органу Республіки Польщі вбачається, що ОСОБА_1 було затримано, опитано та висунуто обвинувачення. Суд першої інстанції Республіки Польща наклав на нього стягнення - штраф у розмірі 20000, 00 злотих з конфіскацією виявленого бурштину.
       Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше було притягнуто до відповідальності судом першої інстанції Республіки Польща за діяння, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №0545/20900/22 від 01.06.2022 року.
       Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
       А тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
       Пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
       Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
       У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та 
при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
       Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
       Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника митниці є безпідставною, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в ній не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не здобуто.
       Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення – без зміни.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.