ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4136/22 Справа № 214/1753/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
Справа № 214/1753/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,
секретар судового засідання - Євтодій К.С.
сторони:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня  2022 року, яка ухвалена суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошовий борг в сумі 511875,00 грн.
У порядку забезпечення вказаного позову ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить  ОСОБА_2 , 1983 року народження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Предметом спору за вищевказаної позовною заявою є грошові кошти у розмірі 17500 доларів США, взяті відповідачкою в борг у ОСОБА_1 .
Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується розписками про отримання грошей, які написані власноруч ОСОБА_2 . Крім того, у розписках зазначено, що у разі несплати боргу відповідачка погоджується нести відповідальність за рахунок належного їй майна.
Посилаючись на вищевикладене, заявник просила суд першої інстанції забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , 1983 року народження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та забезпечити її позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
Вважає, що суд першої інстанції підійшов формально до розгляду справи, зазначає, що відповідачка власноруч написала у розписках, що у разі несплати нею боргу вона несе відповідальність за позику належним їй майном, проте, суд не взяв це до уваги.
Вже після винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, позивачці стало відомо про намагання відповідачки продати належне їй нерухоме майно.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , 1983 року народження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що позивачкою в обґрунтування поданої заяви не подано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивачки, зокрема не вказано, які саме права та інтереси можуть бути порушені; не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки до ухвалення судового рішення, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Стаття 149 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Як убачається з матеріалів справи, а саме з поданої заяви про забезпечення позову, заявниця вказує про необхідність забезпечення позову з метою виконання судового рішення про стягнення коштів у загальному розмірі 17500 доларів США, які відповідачка взяла в борг у ОСОБА_1 , при цьому просить накласти арешт на квартиру  АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що є можливість відчуження відповідачкою цього нерухомого майна.
Отже, між сторонами існує спір з приводу наявних правових підстав для повернення відповідачкою грошових коштів. 
В матеріалах справи містяться докази намагання відповідачки продати нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявниці, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того на час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не розглядає спір по суті та оцінку позовним вимогам не надає.
Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, колегія суддів вважає, що наявні підстав для забезпечення позову у справі.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе  до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість підстав поданої заяви 
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачки від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки, щоб забезпечити позивачці реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачки, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову, відповідно до ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року - скасувати та ухвалити нову постанову.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Заборонити відчуження квартири  АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: