Ухвала
Іменем України
 
10 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 404/5062/21
провадження № 61-6984ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенка Вячеслава Михайловича, за участю третьої ососби - Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» (далі - ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії»), державного реєстратора приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенка В. М., за участю третьої особи - Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, де просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенка В. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 , зареєстровану за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії»; скасувати запис про реєстрацію права власності № 41695160; припинити право власності ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» на спірну квартиру та поновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за ним.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову та просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену квартиру. 
Заява мотивована тим, що 04 липня 2008 року він та Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» уклали кредитний договір на суму 54 500,00 дол. США, на забезпечення виконання якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно - трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням від 29 вересня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором - 645 572,14 грн, яке було частково виконане та відповідно до довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» станом на 02 січня 2019 року у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість за основним боргом.
Рішенням від 24 липня 2013 року  Кіровський районний суд м. Кіровограда звернув стягнення на предмет іпотеки.
ОСОБА_1 зазначив, що 15 червня 2021 року невідомі особи вломились до квартири, замінили замки та поставили квартиру під охорону, дали 15 днів на повернення фінансовій компанії боргу та попередили про продаж квартири, однак жодних вимог або документів, що підтверджують уступку права вимоги за кредитним договором від ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» на його адресу не надходило.
Приватний нотаріус Бабенко В. М. 23 квітня 2021 здійснив державну реєстрацію прав на квартиру за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» на підставі іпотечного договору від 04 липня 2008 року. 
Разом з тим, зазначив, що представники ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» постійно вимагають зняття з реєстрації його неповнолітньої дитини з метою продажу квартири, а також, що відповідач без накладання арешту на квартиру має змогу продати або передати у найм третім особам, що може значно ускладнити виконання рішення суду у випадку його задоволення.
Ухвалою від 08 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда заяву задовольнив.
Наклав арешт на квартиру, право власності на яку зареєстровано за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії».
Заборонив ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» та третім особам вчиняти будь які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій до прийняття судового рішення у цій справі.
Заборонив ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» та третім особам вчиняти будь -які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 та осіб зареєстрованих в квартирі у володінні та користуванні квартирою до прийняття судового рішення у цій справі.
Заборонив державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою до прийняття судового рішення у цій справі.
Постановою від 25 травня 2022 року Кропивницький апеляційний суд апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» залишив без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду від 08 липня 2021 року - без змін.
У липні 2022 року ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволення заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Крім того, ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» просить поновити строк на касаційне оскарження. 
Строк на касаційне оскарження судового рішення закінчився 11 липня 2022 року, а касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» подалодо суду 22 липня 2022 року.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» обґрунтовує тим, що копію повного тексту постанови суду апеляційної інстанції отримало 23 червня 2022 року, що підтверджується копією поштового конверту із зазначенням номеру поштового відправлення (2500800517974).
Частини друга та третя статті 390 ЦПК України передбачає, що учасник справи, якому повне судове рішення не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до рішень Європейського судуз прав людинивід 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Тому суд вважає за необхідне поновити строк на касаційне оскарження ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії».
Разом з тим, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частина четверта статті 394 ЦПК України передбачає, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частина перша статті 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Частина десята статті 150 ЦПК України передбачає, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.
При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходивз реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Застосований захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призвело б до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.
Відповідно до частини восьмої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право, проте не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.
Суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про безпідставність вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, встановивши відсутність обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.
Забезпечення позову до вирішення судового спору є дискреційним правом суду.
У касаційні скарзі сам заявник зазначив, що забезпечення позову перешкоджає йому здійснювати право володіння, користування та розпорядження предметом спору.
Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржуються,та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною першою статті 389, статтею 390, частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю  «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» строк на касаційне оскарження ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2021 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенка Вячеслава Михайловича, за участю третьої ососби - Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська