Дата документу 17.05.2022 Справа № 0818/7962/2012

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 0818/7962/2012                                        Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
№ 22-ц/807/1149/22                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Ільїна А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого документа, виправлення помилки у виконавчому документі і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, боржник ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява стягувача ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що 11.04.2013 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_1 невиплачений ОСОБА_5 борг у сумі 26986 грн. 13 коп., а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 269 грн. 86 коп., та витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 400 грн.
На виконання вказаного судового рішення 06.09.2013 року було видано виконавчий лист № 0818/7962/2012 про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 боргу.
У вересні 2013 року Вознесенівським відділом державної виконавчої служби у місті м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 39724663 за вищезазначеним виконавчим листом.
08.12.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.
Заявниця стверджує, що виконавчий лист їй від органу примусового виконання рішень не повертався, у зв`язку з чим просить видати його дублікат. Поряд з цим, заявниця вказує на те, що виданий виконавчий лист містить помилку у частині вказівки прізвища боржниці « ОСОБА_6 », так як боржник, на момент винесення рішення суду, змінила прізвище на « ОСОБА_7 », у зв`язку з чим необхідно вирішити питання про усунення помилки у цій частині. Також, ОСОБА_1 просить поновити строк пред`явлення виконавчого листа № 0818/7962/2012 до виконання, мотивуючи відповідну заяву тим, що з 2018 року стягувач проживає у Російській Федерації. 

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2021 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове, рішення про задоволення заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 року ухвалено по цивільній справі № 0818/7962/2012 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 невиплачений ОСОБА_8 борг у сумі 13497,07 грн., а також судовий збір у розмірі 134,93 грн., та витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 200,00 грн.
На виконання рішення суду 06.09.2013 року видано виконавчий лист № 0818/7962/2012 з зазначенням строку пред`явлення до виконання один рік.
На його підставі Вознесенівським відділом державної виконавчої служби у місті м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження зі стягнення із ОСОБА_4 боргу. 
Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень 08.12.2014 державним виконавцем відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно даних АСВП боржником сума боргу не сплачувалась ні в повному обсязі ні частково. На теперішній час виконавче провадження завершено. 
Перевірити матеріали виконавчого провадження № 39724663 та надати відповідь на питання щодо адреси на яку був направлений виконавчий лист не вбачається можливим у зв`язку із знищенням архіву виконавчих проведень завершених у 2014 році, оскільки відповідно до п.9.9-9.12 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки. Після закінчення терміну їх зберігання вони підлягають знищенню.
Згідно даних АСВП з 08.12.2014 року по 06.07.2021 року повторно на виконання до відділу виконавчий лист за № 0818/7962/2012 відносно ОСОБА_4 не надходив.        
Відповідно до п. 17.4 «Перехідні положення» ЦПК України, якими встановлено, що у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягував або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, просить суд видати дублікат виконавчого листа по даній справі у зв`язку з тим, що оригінал виконавчого листа на даний час було втрачено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. 
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Судом першої інстанції встановлено відсутність доказів як втрати виконавчого листа так і поважності причин пропуску строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, а саме листа Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вих.№39501/1 від 06.07.2021 року, що виконавчий лист № 0818/7962/2012 від 08.12.2014 року було повернуто стягувачу.

Це свідчить про те, що у разі відсутності виконання, заявник тривалий час не цікавився долею виконавчого провадження, суттєво пропустив строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, навіть за умови погодження з його доводами про те, що виконавчий лист втрачено.

Заявник не зазначив жодних поважних причин, які на його думку перешкоджали б своєчасному встановленню факту втрати виконавчого листа та звернення його до виконання.

Суд першої інстанції надав оцінку і доводам заявниці щодо виправлення помилки у виконавчому листі.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 звертаючись із позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення заборгованості, самостійно визначила особи двох відповідачів: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Станом на момент ухвалення рішення 11.04.2013 року у справі № 0818/7962/2012, учасники справи не надавали суду інформації або доказів про зміну одним із відповідачем прізвища. Окрім цього, від позивача не надходило уточненого позову або заяви про заміну відповідача правонаступником.
В ході розгляду заяви ОСОБА_1 було встановлено, що 08.12.2012 року ОСОБА_4 вступила у шлюб, і одночасно з цим змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.12.2012 року.
Однак, на момент винесення судового рішення у цивільній справі не було відомостей про те, що прізвище ОСОБА_9 вже було ОСОБА_7 .
Отже, до виконавчого листа № 0818/7962/2012 внесена вся надана позивачем та наявна в розглянутій судовій справі інформація стосовно ідентифікуючих даних боржника.
Помилки – це описки технічного характеру, зумовлені неправильним написанням слів. Під помилками (описками) розуміють, як правило, випадкове перекручення слів, зокрема прізвищ, імен, по-батькові, назв юридичних осіб, вказівка іншої неточності тощо. У виконавчому листі виправляти можна ті помилки, які допущені лише у виконавчому листі.
Однак, текст виконавчого листа № 0818/7962/2012 повністю відповідає тексту резолютивної частини рішення суду по справі № 0818/7962/2012, відтак, зазначена заявником підстава не є помилкою.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що зазначення у виконавчому листі дошлюбного прізвища боржника жодним чином не було перешкодою для з`ясування стану виконання, своєчасному усуненню перешкод для виконання та своєчасному зверненню виконавчого листа до виконання у разі його повернення стягувачеві.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV, у разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування або прізвище, власне ім`я чи по батькові, державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони у виконавчому провадженні. 
Отже, наведена вище норма закону визначає спосіб вирішення питання щодо зміни прізвища боржника, шляхом звернення сторони виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень із підтверджуючими документами.

Суд першої інстанції правильно виходив також з того, що, у разі відмови у прийнятті виконавчого документа до виконання заявник не був позбавлений можливості оскаржити такі дії (бездіяльність) державного виконавця. 

Частина перша статті 433 ЦПК України регламентує, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Судом першої інстанції було враховано , що ОСОБА_1 обґрунтовувала заяву у частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тим, що протягом 2014-2021 років стягувач не отримувала постанови про повернення виконавчого документу і виконавчий лист. Зазначає, що зверталася до органу виконавчої служби лише із усними зверненнями, у відповідь на що отримувала інформацію про розшук боржника. Також посилається на проживання із 2018 року у місті Москва Російської Федерації де проходить лікування. Крім того, заявниця посилається на обов`язковість виконання судового рішення.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, доводи заявника про те, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання. 

Судова колегія погоджується з висновками доводами суду першої інстанції щодо того, що із моменту ухвалення рішення суду пройшло вісім років, протягом яких заявник не вчиняла жодних дій щодо з`ясування долі виконавчого листа та причин його невиконання.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, проживання в іншій країні з 2018 року, не є поважною причиною пропуску з урахуванням того, що з моменту повернення 08.12.2014 року виконавчого листа, у стягувача було як мінімум чотири роки до від`їзду до іншої країни для реалізації свого права на повторне звернення до органу виконання судових рішень для відкриття виконавчого провадження та вчинення інших дій з метою стягнення боргу з боржника. 

Проживання в іншій країні також не ‘перешкодою для реалізації своїх майнових прав за виконавчим листом.

Також судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що інформація про статус виконавчого провадження № 39724663 є загальнодоступною, і може бути переглянута на офіційних загальнодоступних сервісах, а саме Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, який функціонував до 05.01.2017 року на підставі Наказу Міністерства юстиції України 20.05.2003 року № 43/5, а також Автоматизованій системі виконавчого провадження (введений в дію на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5) який був створений на заміну Єдиного реєстру та включав відомості із нього. Окрім цього, суд враховує те, що доступ до вказаних Єдиного реєстру та Системи із правом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження надається сторонам виконавчого провадження. 

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2022 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

О.З. Поляков