Ухвала
20 липня 2022 року
м. Київ 
справа № 211/159/14-ц
провадження № 61-6663ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Копійка Артема Андрійовича на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та про усунення перешкод 
у здійсненні користування власністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та визнання права власності на 1/2 частини квартири,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд: визнати квартиру    АДРЕСА_1 , її особистою власністю; усунути перешкоди у здійснені користування вказаною квартирою шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житлом.
 
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд: зобов`язати 
ОСОБА_2 не перешкоджати йому користуватися спірною квартирою АДРЕСА_2 та передати йому ключі від вхідних дверей квартири; визнати за ним та ОСОБА_2 право власності на дану спірну квартиру по 1 /2 частині за кожним; вселити його у спірну квартиру.
 
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від  27 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та про усунення перешкод у здійсненні користування власністю задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 .
Усунуто перешкоди ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні користування квартирою АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання права власності на 1 / 2 частину квартири відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
24 січня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
14 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Копійко А. А. засобами поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду 
з касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду 
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року (надійшла до суду 18 липня 2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, 
а зустрічний позов задовольнити. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження. 
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні                  в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення          у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - 
у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року була зареєстрована 26 листопада 2021 року, а оприлюднена - 29 листопада 
2021 року.
Таким чином строк на касаційне оскарження відраховується з дня, наступного за днем складання повного тексту постанови, і останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 27 грудня 2021 року (понеділок).
У касаційній скарзі представник заявника заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та зазначив, що копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року отримано заявником 24 грудня 2021 року, вперше заявник звернувся до Верховного Суду 24 січня 2022 року, тобто без пропуску строку подачі касаційної скарги.
Заявник вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 
24 січня 2022 року, і при першому зверненні Верховним Судом не вирішувалося питання про поновлення заявнику процесуального строку подачі касаційної скарги. 
Однак на даний час представник заявника не надав жодних доказів про дату отримання копії постанови Дніпровського апеляційного суду, тому касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Також у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4712,21 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору 
у встановленому розмірі.
У касаційній скарзі представник заявника заявив клопотання про зменшення розміру судового збору у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має тяжке матеріальне становище.
 
На підтвердження даного клопотання адвокат Копійко А. А. надав копію адвокатського запиту до Головного управління державної податкової служби у Дніпропетровській області про доходи ОСОБА_1 та копію відмови у наданні такої інформації в зв`язку з тим, що до адвокатського запиту не було долучено документів, що підтверджують повноваження адвоката на отримання конфіденційної інформації про свого клієнта - ОСОБА_1 та його персональних даних, та письмової згоди клієнта на отримання персональних даних. 
Дослідивши вказане клопотання та додані до нього документи, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки представником заявника не надано належних доказів щодо розміру доходів, а надані докази не відображають майновий стан заявника.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
ОСОБА_2 звернулася до суду з первісним позовом у січні 2014 року та заявляла одну позовну заяву майнового характеру та одну позовну заяву немайнового характеру.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на день подання первісного позову, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розміру мінімальної заробітної плати. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на день подання позову, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. 
Станом на 01 січня 2014 року розмір мінімальної заробітної платибув встановлений 1 218,00 грн (0,2 розміру мінімальної заробітної плати становило 243,60 грн; три розміри мінімальної заробітної плати - 
3654,00 грн).
ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом у жовтні 2015 року та заявляв одну позовну заяву майнового характеру та дві позовні заяви немайнового характеру. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з зустрічним позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 280,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 487,20 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 6 090,00 грн).
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
ОСОБА_1 оскаржує судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у повному обсязі, тобто оскаржує і рішення в частині задоволення  первісного позову, і рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову.
Отже, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір у розмірі 
6501,25 грн, виходячи з наступних розрахунків:
1) судовий збір за подачу первісного позову ОСОБА_2 :
- про визнання права особистої власності на квартиру: 325 062,00*1%=3 250,62 грн;
- про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житло: 243,60 грн.
2) судовий збір за подачу зустрічного позову ОСОБА_1 :
- про зобов`язання не чинити перешкоди та про вселення (дві немайнові вимоги): 487,20*2= 974,40 грн;
- про визнання права власності на Ѕ частину квартири: 162531,00*1%=1625,31 грн.
3) судовий збір за подачу касаційної скарги: (3 250,62+243,60+1625,31+487,20)*200% = 11 213,46грн.
4) сплачено судового збору: 4 712,21 грн.
5) сума доплати судового збору: 11 213,46 - 4 712,21 =  6 501,25 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату, або надати належним чином обґрунтоване клопотання про зменшення розміру судового збору,підтверджене належними доказами. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 - адвоката Копійка Артема Андрійовича про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 - адвоката Копійка Артема Андрійовича про зменшення розміру судового збору відмовити.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Копійка Артема Андрійовича на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць