Справа № 2-3289/2010 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/131/22  Категорія: 84 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 травня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Данилюк В. А., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
представника заінтересованої особи ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року,
                                              В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.
Покликався на те, що 03 вересня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 2-3289/2010, який знаходився на виконанні у Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області. За даним виконавчим листом проводилось виконання рішення суду, яким в рахунок погашення заборгованості по генеральній кредитній угоді № 014/01-10/815 від 24 березня 2006 року та кредитному договору № 014/01-10/816 від 24 березня 2006 року перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 545352 грн 51 коп. було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах 
На підставі вказаного виконавчого листа, 22 грудня 2010 року було відкрито виконавче провадження. 
29 березня 2017 року між ПАТ «КБ «Фінансовий партнер» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», між ТзОВ «Фінстрим» та ПАТ «КБ «Фінансовий партнер» були укладені договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з умовами яких ТзОВ «Фінстрим» набуло право вимоги за забезпечувальним договором іпотеки, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником ОСОБА_2 .
Крім того заявник вказував, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2017 року, було замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 23406107, а саме стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ОСОБА_3 . 
Після чого, 20 лютого 2021 року між ОСОБА_3 та ним укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до нього перейшло право вимоги до боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , а саме щодо повного, належного та реального виконання останніми обов`язків за кредитним та забезпечувальним договорами.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1   просив замінити стягувача ОСОБА_3 на себе, як правонаступника останнього у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3289/10, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03.09.2010 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки-житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» по генеральній кредитній угоді та кредитному договору від 24 березня 2006 року в сумі 545352 грн 51 коп., шляхом продажу вказаного нерухомого майна на прилюдних торгах.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд постановив оскаржувану ухвалу без належної оцінки доказів наявних в матеріалах справи, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його заяви.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавче провадження є завершеним, то відповідно до вимог чинного законодавства, заміна будь-якої сторони виконавчого провадження її правонаступником не проводиться.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що у Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебував на виконанні виконавчий лист № 2-3289/2010, виданий 03 вересня 2010 року, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості по генеральній кредитній угоді № 014/01-10/815 від 24 березня 2006 року та кредитному договору № 014/01-10/816 від 24 березня 2006 року суд вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності іпотекодацю ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 545352 грн 51 коп., шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах; та стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1700 грн сплаченого судового збору, 120 грн сплачених витрат на ІТЗ та 2726 грн 76 коп. витрат на конвертацію валюти (а.с. 3).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 23406107, відкритому на підставі виконавчого листа від 03 вересня 2010 року № 2-3289/10, виданого Луцьким міськрайонним судом на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 13 травня 2010 року, було проведено заміну стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ОСОБА_3   (а.с. 4-5).
Також встановлено, що 20 лютого 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до останнього перейшло право вимоги від боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальним договорами (а.с. 7-11).
Крім того, з наявного в матеріалах справи витягу із автоматизованої системи виконавчих проваджень, вбачається, що виконавче провадження № 23406107 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 , шляхом його продажу з прилюдних торгів на погашення кредитної заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягувачем у якому являється ОСОБА_3 , є завершеним (а.с. 6).
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження потрібно з урахуванням норм Закону № 1404-VIII.
Так, частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з пунктом 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії цивільного процесу.
Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, а сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, і якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, то заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.
Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
З урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що під час розгляду справи в суді до ухвалення судового рішення, а також після ухвалення судового рішення, набрання ним чинності, та до видачі виконавчого листа, можливо замінити сторону у справі її правонаступником з підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.
Якщо виконавчий лист видано, але виконавче провадження не відкрито, то відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі.
Якщо ж відкрито виконавче провадження, то, відповідно, здійснюється заміна сторони виконавчого провадження.
Тобто у випадку відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження її правонаступником є неможливою.
Саме таких, близьких за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (провадження № 12-48гс20) та постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21).
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 зазначеної вище постанови).
Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяву ОСОБА_1 обґрунтовано виходив із того, що оскільки виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3289/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03 вересня 2010 року є завершеним, то підстав для задоволення такої заяви немає. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваної ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                   У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді