ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5674/22                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії                                                                      В С Т А Н О В И В :

15.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,  в якому просила суд:
- визнати противоправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, щодо відмови провести нарахування та виплату для ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, грошової допомоги до5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у сумі 8 190,00 гривень;
- зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити для ОСОБА_1 невиплачену грошову допомогу, як особі учаснику бойових дій, до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає суму у розмірі 8 190,00 гривень, з урахуванням вже виплаченої суми разової грошової допомоги;
- визнати противоправним дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови провести нарахування та виплату для ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у сумі 8 845,00 гривень;
- зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити для ОСОБА_1 , невиплачену грошову допомогу, як особі учаснику бойових дій, до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає суму у розмірі 8 845,00 гривень, з урахуванням вже виплаченої суми разової грошової допомоги.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2022 р. позовну заяву повернуто позивачеві.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21 лютого 2022 у визначений судом строк.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що її позовна заява була безпідставно повернута судом першої інстанції 13 травня 2022, оскільки ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без руху нею не було отримано, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного її повідомлення про наявність ухвали про залишення її позову без руху.
При цьому зауважує, що відповідно до позиції Верховного Суду, нею строк звернення до суду в частині позовних вимог за 2021 рік не був пропущений.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 21 лютого 2022 року Окружним адміністративним судом міста Києва позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії  залишено без руху з підстав подання позивачем позову поза межами шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України.
Строк для усунення визначених недоліків судом було встановлено - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Встановлено, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 21 лютого 2022 року було надіслано на електронну адресу зазначену позивачем у позовній заяві 22 лютого 2022, про що секретарем судового засідання складено довідку (а.с.9).
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, мотивував своє рішення тим, що позивачем не було усунуто недоліки заяви у строк, встановлений судом.
Проте, з такими доводами суду погодитись не можна з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Частиною другою статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Порядок вручення учасникам справи судового рішення визначається статтею 251 КАС України.
Так, приписами частини п`ятої статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.
Пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення), встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Отже, у розумінні статті 251 КАС України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.
Як убачається з матеріалів справи, позивач електронну адресу, на яку йому було направлено копію ухвали від 21 лютого 2022, у підсистемі «Електронний кабінет» ЄСІТС не реєструвала.
Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є:
- день вручення судового рішення під розписку;
- день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частина одинадцята передбачає, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Відповідно до підпункту 15.15 пункту 15 частини першої розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку: суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Аналіз викладених вище Судом приписів КАС України, якими встановлено порядок направлення копій судового рішення, свідчить про обов`язок суду направлення копії ухвали рекомендованим листом з повідомленням про вручення, днем отримання якої та початком відліку наданого строку на усунення недоліків, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Проте матеріали справи не містять доказів щодо отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Інших можливих заходів щодо повідомлення позивача про наявність ухвали від 21 лютого 2022 судом також не вжито. 
Отже, судом першої інстанції було порушено вимоги приписів КАС України в частині дотримання порядку направлення копії судового рішення та, відповідно, передчасно застосовано наслідки, визначені статтею 169 КАС України щодо повернення позову у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення його без руху у встановлений судом строк.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, передчасно повернув позивачу позовну заяву, з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги, що не відповідає дійсним обставинам справи. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції допустився помилки та фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 17-1 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Щодо застосування зазначеної норми Закону Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 сформулював правову позицію про те, що «<…> 30 вересня 2016 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року».
При цьому, Суд зауважує, що такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли особа, яка має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня, не отримала до 30 вересня відповідного року таку допомоги або ж отримала її у меншому розмірі, та обраховувала строк звернення до суду з позовом щодо оскарження дій територіального управління соцзахисту після отримання листа-відповіді на запит.
У цій справі позивач у суді першої та апеляційної інстанцій стверджувала, що отримала щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік після 30.09.2020, а саме - 29.12.2020.
Суди попередніх інстанцій при вирішенні питання повернення позовної заяви у частині вимог керувалися висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17, дійшли висновку, що дата отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік не має правового значення.
За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), уперше сформульованою у постанові від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19, «<…> правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.».
Отже, враховуючи вищевикладену правову позицію Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що з ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21 лютого 2022 у справі № 640/5674/22 обставин щодо дати отримання спірної допомоги не встановлено взагалі, тому ця ухвала є передчасною.
Крім того, з огляду на ч. 1 ст. 17-1 Закону № 3551-XII кінцевою датою для отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік є 30.09.2020, тому подаючи позов у лютому 2022 позивачем строк звернення до суду в частині позовних вимог за 2021 рік не пропущено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Повне судове рішення складено 26.08.2022 р.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

                                                       П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2022 р. - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії  - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова

                                                                                                    О.В. Епель
                                                                                                      
                                                                                                    В.В. Кузьменко