ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року	 	Справа № 607/19502/21 пров. № А/857/6591/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 лютого 2022 року (суддя Братасюк В.М., м.Тернопіль), -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП, ДПП відповідно) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.10.2021 серія БАБ №124072 (далі – Постанова), провадження у справі закрити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що факти викладені в оскаржуваній Постанові не відповідають дійсності. Вину позивача не підтверджено жодними належними, достовірними та допустимими доказами.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що складена інспектором поліції Постанова є належним і допустимим доказом правомірності рішення, дій відповідача по справі, а судом не встановлено порушень під час її складання, які були б беззаперечною підставою для її скасування. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 23.10.2021 о 03:10 год в м.Тернопіль, майдан Привокзальний, 1 водій керував транспортним засобом FIAT LINEA, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі – ТЗ) будучи позбавленим права керування ТЗ рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 2 лютого 2021 року (далі – Рішення суду) терміном на 12 місяців, чим порушив пункт 2.1 а «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР).
На підставі наведеного, інспектором УПП винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн (а.с.6).
За змістом статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Приписами підпункту «а» пункту 2.4 розділу 2 ПДР визначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).
Відтак, вищенаведеними нормами, за власниками транспортних засобів, закріплений обов`язок під час експлуатації такого мати при собі перелічені документи.
Частина четверта статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі – Закон №580-VIII) закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
В підтвердження обставин вчинення скаржником порушення за оскаржуваною Постановою представниками відповідача до суду першої інстанції було надано відеозапис на якому зафіксовано, що ТЗ, який за словами позивача належить його батькам, здійснив дорожньо-транспорту пригоду (далі – ДТП), а саме внаслідок обгону на лівій змузі руху з порушенням правил ПДР завдав механічних пошкоджень автомобілю HYNDAY SONATA (далі – ТЗ-1). Як видно на відео позивач, спочатку зазначав, що у нього немає посвідчення водія так як документи у нього вкрали, пізніше той зізнався, що посвідчення водія у нього було вилучено на підставі Рішення суду. На відео також зафіксовано, що зі слів осіб, які перебували разом із ОСОБА_1 в автомобілі, а саме дівчина та ще один хлопець, такі вказали, що були пасажирами, а за кермом перебував позивач, разом з тим інші очевидні з невідомих осіб, вказали, що за кермом позивач не перебував.
З пояснень водія ТЗ-1 ОСОБА_2 видно, що той підійшовши до ТЗ позивача помітив, що водій керує ТЗ разом з дівчиною на колінах, підійшовши відчув запах алкоголю, з чого зробив висновок, що водій та його компанія знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, після приїзду патрульних на місце ДТП та з`ясування обставин події на відео зафіксовано, що на запитання хто водій ТЗ ОСОБА_2 вказав на позивача.
З пояснень ОСОБА_3 (тієї самої дівчини, що була у водія на колінах), а також пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 видно, що ті підтверджують, що водій ТЗ порушив ПДР внаслідок чого спричинив ДТП та підтверджують те, що під час руху у водія на колінах перебувала дівчина.
Сам же позивач на запитання хто був за кермом вказав, що за кермом перебувала дівчина. Разом з тим, жодних доказів того, що останню було притягнуто до відповідальності за керування ТЗ з порушення правил ПДР, що призвело до ДТП матеріали справи не містять.
До того ж, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2022 року у справі №607/19666/21 при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів…), яка набрала законної сили 25.04.2022 ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, проте провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП - закрито, на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Між тим, необхідно також додати, що на відео зафіксовано те, що на місце події ДТП прибув брат позивача та звинувачував останнього в тому, що він взяв автомобіль батьків без їх дозволу хоча той заховав ключі, і що знову він порушив правила ПДР.
Також зі змісту Постанови видно, що ОСОБА_1 після вручення йому Постанови не подав ніяких заперечень відносно того, що він не погоджується із застосованим до нього адміністративним правопорушенням та штрафом. 
В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище та зважаючи на те, що особами, які перебували разом із позивачем у ТЗ, вказали, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, враховуючи поведінку позивача під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для притягнення скаржника до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної Постанови.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 лютого 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний