ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 червня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8794/20
Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/375/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Шкарупою Ю.В.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про виділ частки із спільного майна в натурі.

                                       У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила виділити їй в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з урахуванням встановленого фактичного порядку користування житловим будинком.
У мотивування заявлених вимог зазначала, що вона разом з відповідачами є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема, їй на праві власності належить 1/2 частина будинку, ОСОБА_2 - 1/4 частина домогосподарства, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 1/8 частині кожному.
Указувала, що всі співвласники проживають у спірному будинку, і між ними визначився фактичний порядок користування будинком, який, в свою чергу, має окремі входи та внутрішнє обладнання систем водо - та газопостачання, що дає підстави для застосування положень ч. 1 ст. 364 ЦК України, а саме, виділу їй в натурі 1/2 частини житлового будинку.
Рішенням від 06 грудня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про виділ частки із спільного майна в натурі відмовив.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке не відповідає завданням судочинства та обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.  
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував приписи ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, якими визначено порядок виділу частки та поділ майна, що є у спільній частковій власності. 
Позивачка зазначає, що приміщення житлового будинку та господарські будівлі, якими фактично користується ОСОБА_1 , знаходяться виключно на приватизованій земельній ділянці, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2017 року.
Наголошує на тому, що за висновком експерта від 27 вересня 2021 року наявна технічна можливість виділу частини житлового будинку з господарськими спорудами відповідно до фактично складеного порядку користування житлом, і саме у висновку йдеться про відсутність самочинного будівництва у спірному домогосподарстві. Крім того, в приміщеннях будинку, якими користуються співвласники, наявні окремі входи та комунікації.  
Указує, що, стверджуючи про неможливість виділу позивачці в натурі 1/2 частки спірного будинку, районний суд проігнорував думку сторін, які не заперечували проти запропонованого конкретного варіанту його поділу. Зазначає, що нею заявлено вимогу про виділ частки у майні, тому саме належна до виділу ОСОБА_1 частина садиби мала б розраховуватися і оцінюватися з описом приміщень та господарських споруд, які виділяються. Відповідно відсутні підстави для поділу будинку з визначенням часток інших співвласників (відповідачів), як помилково зазначив районний суд.
У наданому відзиві відповідач ОСОБА_2 , вважаючи викладені в апеляційній скарзі доводи такими, що не спростовують законності оскаржуваного рішення суду, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду змінити, виклавши мотивувальну частину з урахуванням доводів відзиву.
Доводи відзиву зводяться до того, що наданий експертом висновок не може бути доказом можливості виділу в натурі частки ОСОБА_1 , оскільки посилання про обладнання приміщень інших співвласників внутрішньобудинковими системами суперечить фактичним обставинам справи, зокрема, у частині ОСОБА_2 ні газо-, ні електропостачання не проведено, а у всьому будинку відсутнє водяне опалення.
Відповідач зазначає, що експерт, наводячи у висновку площі кімнат, споруд і приміщень, жодних замірів не робив; дані технічного паспорту на будинок до уваги не брав; помилково послався на наявність у користуванні ОСОБА_4 кухні і житлової кімнати, одночасно зазначаючи про відсутність перегородки між приміщеннями; також не вирішив питання доступу до вул. Київська кожного зі співвласників та доступ відповідача ОСОБА_2 до свого житла. 
Наголошує на тому, що факт приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки не може бути перешкодою для встановлення права проходу цією ділянкою, що вже визначено судовим рішенням, але запропонований експертом  варіант зводиться до можливості проходу через ділянку, виділену судом іншій особі.
Іншими відповідачами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що розмір частки частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка пропонується до виділу позивачці і яка відповідає фактичному користуванню, не відповідає її частці у праві власності у зв`язку з тим, що попереднім власником ОСОБА_5 було збудовано та здано в експлуатацію будівлі та споруди, після чого частки співвласників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не перераховувалися. 
Районний суд констатував, що висновок судової будівельно-технічної експертизи від 27 вересня 2021 року не містить посилань на вартість нерухомого майна, яке виділяється та яке залишається у власності інших співвласників кожного окремо, а також питання щодо відповідності реальної частки, що виділяється, ідеальній; наявність чи відсутність перевищення розміру реальних часток в порівнянні з ідеальними також експертом не вирішувалося. Наведене унеможливило суд дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для виділу позивачці в натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, оскільки після проведення експертизи остання не уточнювала свої позовні вимоги, а її частка в будинку з господарськими будівлями в мотивувальній частині висновку визначена в розмірі 71/100 частини, що більше частки у праві власності на 21/100 частку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 2005-2008 роки на праві приватної власності належав: ОСОБА_5 - 1/2 частина, ОСОБА_6 - 1/4 частина та відповідачу ОСОБА_2 - 1/4 частина (т. 1 а.с. 16).
Позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5 , а відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - дітьми померлої ОСОБА_6 . 
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 10 серпня 2015 року за №№ 1144 та 1146 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить кожному по 1/8 частині житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 15).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 року ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 8). У свідоцтві зазначено, що житловий будинок, означений в плані літерою «А-1», дерев`яний, в цілому має 137,1 кв. м загальної площі, з яких 75,5 кв. м житлової площі, та такі господарські будівлі та споруди: дощатий сарай «В-1», цегляний погріб під частиною будинку «в-1», дощатий сарай «Г-1», дерев`яний навіс «Г1-1», дощату альтанку «Ж-1», піноблочний сарай «И-1», сарай «3-1», дощату надбудову «И1-1», навіс «и-1», убиральню «К-1». 
На підставі іншого свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 року позивачка є власником земельної ділянки площею 0,0676 га, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7).
У матеріалах справи наявний технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений 20 лютого 2015 року (т. 1 а.с. 9-12), з якого вбачається, що зазначений у ньому склад об`єкта нерухомого майна відповідає складу об`єкта нерухомого майна, що міститься у свідоцтві про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 року за виключенням знесених сараю «Г-1» та навісу «Г1-1». 
У позові ОСОБА_1 зазначає, що між співвласниками фактично склався порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями, а саме, у її користуванні знаходяться приміщення: кухня площею 10,9 кв. м, кімната площею 15,1 кв. м, кімната площею 9,8 кв. м, веранда площею 4,6 кв. м, вбиральня площею 1,1 кв. м, кімната площею 14,1 кв. м, котельня площею 3,3 кв. м, кухня площею 7 кв. м, кімната площею 10,5 кв. м, коридор площею 4,6 кв. м, вбиральня площею 1,3 кв. м та дві шафи площею 0,5 кв. м кожна. Із господарських будівель та споруд вона користується альтанкою «Ж-1», сараєм «И-1», надбудовою «И1-1», навісом «и-1», навісом «Г1-1», сараєм «3-1» та вбиральнею «К-1».
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 27 вересня 2021 року № 13-21 технічно можливо виділити частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до фактично складеного користування житловим будинком, для чого пропонується один технічно можливий варіант з відхиленням від ідеальних  часток (т. 1 а.с. 171-208). За цим варіантом власнику 1/2 частини ОСОБА_1 пропонується виділити з приміщень: кухню 2-5 площею 10,9 кв. м, кімнату 2-6 площею 15,1 кв. м, кімнату 2-7 площею 9,8 кв. м, веранду 2-І площею 4,6 кв. м, вбиральню 2-ІІ площею 1,1 кв. м, кімнату 4-1 площею 14,1 кв. м, котельню 4-2 площею 3,3 кв. м, кухню 4-3 площею 7,0 кв. м, кімнату 4-4 площею 10,5 кв. м, коридор 4-5 площею 4,6 кв. м, вбиральню 4-6 площею 1,3 кв. м, шафу 4-7 площею 0,5 кв. м, шафа 4-8 площею 0,5 кв. м, загальною площею 83,3 кв. м; а з господарських будівель та споруд: ганок а9-1, ганок а10-1, погріб а5-1, альтанку Ж-1, сарай 3-1, сарай И-1, надбудову И1-1, навіс и-1, вбиральню К-1.
Мотивувальна частина експертного висновку свідчить про те, що власнику 1/2 частини ОСОБА_1 пропонується виділити приміщень у будинку та господарських будівель і споруд на 71/100 частку, що більше її частки у праві власності на 21/100 частку. Власникам іншої 1/2 частини пропонується виділити 29/100 частин, що менше їх частки у праві власності на 21/100 частку.
Експерт зауважила на тому, що такий варіант виділу частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами пропонується відповідно до фактично складеного користування житловим будинком та господарськими будівлями між співвласниками, при якому у кожного улаштований окремий вхід, в наявності окремі житлові кімнати, окрема кухня, окремі системи опалення, окремі технічні комунікації, тому в даному варіанті, для здійснення поділу житлового будинку, перепланування та переобладнання житлового будинку не потрібно. Розмір частки частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка пропонується до виділу ОСОБА_1 і яка відповідає фактичному користуванню, не відповідає частці у праві власності у зв`язку з тим, що попереднім власником ОСОБА_5 було збудовано та здано в експлуатацію будівлі та споруди, після чого частки співвласників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не перераховувалися. 
Звернувшись з позовом про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, ОСОБА_1 зазначала, що між нею та іншими співвласниками житлового будинку фактично склався порядок користування житловими приміщеннями та господарськими спорудами, у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 364 ЦК України, наявна можливість виділити їй в натурі належну їй на праві власності частку із майна, що є у спільній частковій власності.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 356, ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. 
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України).
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ частки із спільного майна в натурі за наявністю для цього законних підстав ґрунтується на матеріалах справи, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
За матеріалами справи встановлено, що позивачці та відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , зокрема, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини господарства, ОСОБА_2 - 1/4 частини будинку, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 1/8 частині.  
У позові позивачка наводить перелік приміщень та господарських споруд, якими фактично користується. Указані обставини не оспорюються відповідачами, про що свідчить наданий ними до суду першої інстанції відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 50-52), в якому останні при вирішенні питання про виділ ОСОБА_1 частки в натурі наполягають на врахуванні інтересів усіх співвласників, а саме, забезпечити прохід співвласників на вул. Київську.
У експертному висновку зазначено, що при зіставленні плану будинку та схеми земельної ділянки станом на 31 серпня 1956 року з планом будинку та схемою земельної ділянки станом на 20 лютого 2015 року, встановлено, що у частині будинку, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , знесена прибудова а2, у частині будинку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , знесено сарай Б, збудовані: прибудова А1-1, веранда аб, веранда а7, ганок а9-1, ганок а10-1, альтанка Ж, сарай И-1, надбудова И1-1, навіс и-1, сарай 3-1, вбиральня К-1. Збудовані будівлі здані у експлуатацію ОСОБА_5 , тобто попереднім власником. Після прийняття будівель та споруд до експлуатації частки співвласників не перераховувалися.
Виділ часток нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 13-21 від 27 вересня 2021 року, складений судовим експертом Солдатовою В.С., містить лише один технічно можливий варіант виділу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до фактично складеного порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, з відхиленням від ідеальних часток. 
Власнику 1/2 частини ОСОБА_1 пропонується виділити: кухню 2-5 площею 10,9 кв.м вартістю 56 878 грн, кімнату 2-6 площею 15,1 кв.м вартістю 78 794 грн, кімнату 2-7 площею 9,8 кв.м вартістю 51 138 грн, веранду 2-І площею 4,6 кв.м вартістю 24 003 грн, вбиральню 2-ІІ площею 1,1 кв.м вартістю 5 740 грн, кімнату 4-1 площею 14, 1 кв.м вартістю 73 575 грн, котельню 4-2 площею 3,3 кв.м вартістю 17 220 грн, кухню 4-3 площею 7 кв.м вартістю 36 527 грн, кімнату 4-4 площею 10,5 кв.м вартістю 54 790 грн, коридор 4-5 площею 4,6 кв.м вартістю 24 003 грн, вбиральню 4-6 площею 1,3 кв.м вартістю 6 784 грн, шафу 4-7 площею 0,5 кв.м вартістю 2 609 грн та шафу 4-8 площею 0,5 кв.м вартістю 2 609 грн, загальною площею 83,3 кв.м та на загальну суму 434 670 грн; з господарських будівель та споруд: ганок а9-1, ганок а10-1, погреб а5-1, альтанку Ж-1, сарай З-1, сарай И-1, надбудову И1-1, навіс и-1, вбиральню К-1 на загальну суму 279 101 грн. 
З урахуванням наведеної вартості частки в будинку та господарських будівель і споруд вартість виділеного ОСОБА_1 майна становить 713 771 грн, що складає 71/100 частину в будинку з господарськими будівлями, що більше частки у праві власності на 21/100 частку.
Разом з тим, власникам іншої 1/2 частини пропонується виділити: кухню 1-3 площею 10,1 кв.м вартістю 52 703 грн, кімнату 1-4 площею 9 кв.м вартістю 46 963 грн, кімнату 3-1 площею 15,5 кв.м вартістю 80 881 грн, кімнату 3-2 площею 10,5 кв.м вартістю 54 790 грн, кухню 3-3 площею 4 кв.м вартістю 20 872 грн, коридор 3-1 площею 4,7 кв.м вартістю 24 525 грн, загальною площею 53,8 кв.м та на загальну суму 280 734 грн; з господарських будівель та споруд: ганок а8-1, погреб в-1, сарай В-1 на загальну суму 9 298 грн. 
З урахуванням наведеної вартості частки в будинку та господарських будівель і споруд вартість виділеного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 майна становить 290 032 грн, що складає 29/100 частин в будинку з господарськими будівлями, що менше частки у праві власності на 21/100 частку.
Таким чином, виділення позивачці в натурі приміщень та господарських споруд, які перебувають у її фактичному користуванні, призведе до значного збільшення її ідеальної частки у праві спільної власності, що не відповідатиме вимогам закону щодо можливості виділу власнику виключно того нерухомого майна, яке за розміром відповідає розміру його частки і спільній власності. ОСОБА_1 з вимогами про перерахунок часток у праві власності не зверталася.
Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що у випадку, коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від ідеальних часток співвласників, то з урахуванням обставин справи такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації  співвласнику, частка якого зменшилась. Проте в ході судового розгляду питання відхилення часток співвласників від ідеальних в результаті виділу частки ОСОБА_1 не вирішувалось, як не вирішувалось питання грошової компенсації співвласникам, частка яких зменшиться. 
Є хибними міркування позивачки про те, що оскільки всі добудови введено в експлуатацію та розташовано на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, можливо здійснити виділ її частки у спільному майні, оскільки визначальним при здійсненні такого виділу є дотримання принципу відповідності розміру і вартості частки у спільній власності тій частині нерухомого майна, що за рішенням суду особі виділяється. Проте за експертним висновком позивачці пропонується реально виділити майно у будинку з господарськими спорудами на 71/100 частку замість належної ОСОБА_1 1/2 частки у праві спільної власності. 
Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги  не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування  відсутні.                    
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 13 червня 2022 року. 

Головуючий:                                           Судді: