ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 560/4280/20
адміністративне провадження № К/9901/37427/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 560/4280/20
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
про  визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року (головуючий суддя: Ковальчук О. К.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року (колегія у складі: головуючого судді Курка О. П., суддів: Гонтарука В. М., Білої Л. М.)        
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
— визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06 серпня 1982 року по 19 липня 1987 року, з часу призначення їй пенсії з 08 травня 2007 року;
— зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем у місцевості де не було можливості працевлаштування, відповідно до довідки від 22 вересня 1987 року № 16, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , починаючи з 08 травня 2007 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
2.    В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила про те, що відповідач без будь-яких на те обґрунтувань не взяв до уваги довідку від 22 вересня 1987 року № 16, яка підтверджує факт проживання ОСОБА_1 з колишнім чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, чим позбавив її гарантованого Конституцією України права на гідне пенсійне забезпечення. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.  Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що пенсійний орган довів правомірність своїх дій щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06 серпня 1982 року по 19 липня 1987 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 1987 року № 16.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. 18 жовтня 2021 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року, в якій скаржниця просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
8. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
У касаційній скарзі позивач зазначає, що відповідач без будь-яких на те обґрунтувань не взяв до уваги довідку від 22 вересня1987 року № 16, яка підтверджує факт проживання з колишнім чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, чим позбавив її гарантованого Конституцією України права на гідне пенсійне забезпечення. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9.    Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2021 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С. Г., суддів Стрелець Т. Г., Тацій Л. В.
10. Ухвалою від 25 жовтня 2021   року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1     залишив без руху та надав скаржнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
11. Ухвалою Верховного суду від 01 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року.
12.  Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2022 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 25 травня 2022 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
14. 30 вересня 2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про зарахування до страхового стажу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем під час його служби за кордоном на підставі довідки від 22 вересня 1987 року № 16, виданої військовою частиною НОМЕР_1 .
15. Листом від 01 листопада 2019 року № Н-1383-0-02.26-04 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що зазначена довідка не відповідає вимогам додатку 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, а саме - не містить інформації, що позивачка не працювала у зв`язку з неможливістю працевлаштування за спеціальністю, та суперечить інформації про роботу, зазначеній у трудовій книжці, тому при обчисленні страхового стажу не враховувалась.
16. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання позивача з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06 серпня 1982 року по 19 липня 1987 року, з часу призначення їй пенсії з 08 травня 2007 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   ст. 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
18. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закону України від 09.07.2003 року  №1058-ІV  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
19. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок № 22-1).
20. За приписами ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004 року).
31. Відповідно до п. «з» ст.56 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
32. Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсій за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
33. Згідно зі п. 13 Порядку № 637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.
При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 року з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання: у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.
34. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, до заяви про призначення пенсії за віком від 08 травня 2007 року ОСОБА_1 було надано, серед іншого, довідку від 22 вересня 1987 року  № 16, видану військовою частиною НОМЕР_1 , згідно з якою позивач, як дружина військовослужбовця ОСОБА_2 , в період з 1982 року по 1987 рік знаходилась в ГСВГ, роботою не забезпечувалась.
Відповідно до витягу з послужного списку старшого прапорщика ОСОБА_2 , останній проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 06 серпня 1982 року по 19 липня 1987 року.
35. Згідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , який врахований для призначення пенсії за віком, стаж позивача складає 29 років 6 місяців 8 днів. 
Зокрема, до вказаного стажу зараховані періоди роботи з 04 жовтня 1978 року по 13 серпня 1982 року (3 роки 10 місяців 10 днів) - в Локомотивному депо м. Тбілісі, з 14 серпня 1982 року по 26 липня 1984 року (догляд за дитиною) (1 рік 11 місяців 13 днів) - згідно з свідоцтвом про народження дитини, з 02 листопада 1984 року по 30 березня 1985 року (4 місяці 29 днів) - у військовій частині НОМЕР_2 , з 18 грудня 1987 року по 20 червня 1988 року (6 місяців 3 дні) - в ательє «Хортичанка».
36. Поряд з цим, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що підставою для не врахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду з 06 серпня 1982 року по 19 липня 1987 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 1987 року № 16, слугувала її невідповідність вимогам Додатку 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, та суперечливість інформації про роботу, зазначеній у трудовій книжці.
Однією із умов для врахування до страхового стажу роботи періоду проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, передбачених пунктом 13 Порядку № 637, є надання документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.
Між тим, при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не надала доказів фактичного перетину державного кордону в період з 1982 року по 1987 рік.
37. Так, статтею 62 Закону України № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
38. Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
39. Отже, основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
40. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що період з 06 серпня 1982 року по 19 липня 1987 року, який позивач просить врахувати до її страхового стажу, накладається на періоди роботи, а саме з 04 жовтня 1978 року по 13 серпня 1982 року в Локомотивному депо м. Тбілісі, з 14 серпня 1982 року по 26 липня 1984 року догляд за дитиною, з 02 листопада 1984 року по 30 березня 1985 року у військовій частині НОМЕР_2 , з 18 грудня 1987 року по 20 червня 1988 року в ательє «Хортичанка», які зараховані ОСОБА_1 відповідачем на підставі трудової книжки.
Слід звернути увагу, що для можливості зарахування до страхового стажу позивачу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, 24 жовтня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання відповідної довідки.
13 листопада 2019 року надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 листопада 2019 року № 14/3710 про неможливість надати довідку про спільне проживання з чоловіком військовослужбовцем ОСОБА_2 у Німецькій Демократичній Республіці у 1982-1987 роках.
Також, згідно листа Галузевого державного архіву Служби безпеки України від 12 лютого 2020 року № 24/6-КО-264/61 не підтверджено інформацію про перетин позивачем державного кордону.
41. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та  зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем у місцевості де не було можливості працевлаштування, відповідно до довідки від 22 вересня 1987 року № 16, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки страховий стаж позивача за вказаний період зарахований відповідно до записів трудової книжки.
42. Доводи скаржниці про те, що судами першої та апеляційної інстанцій в порушення норм процесуального права було розглянуто справу не у відкритому судовому засіданні та без участі позивача є необґрунтованими та без підставними, з огляду на таке.
43. Так, статтею 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до цієї норми суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
44. Між тим, у цій справі характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
45. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
46. Пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України встановлено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Отже, справа віднесена до категорії справ незначної складності відповідно до ст. 263 КАС України.
47. Таким чином, з огляду на те, що дана категорія справ є справою незначної складності для якої пріоритетним є швидке вирішення, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Інші доводи касаційної скарги, не спростовують вищенаведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій.
48. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
49. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
50. Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
51. У справі «Пономарьов проти України» (заява №  3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
52. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).
53. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
54. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної існтанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржуваних судових рішенням повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
59.  Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередній інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій