ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 333/6377/19
провадження № 51-5092км21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання	  ОСОБА_4 ,	
прокурора	ОСОБА_5 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 9 вересня 2021 року щодо 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Запоріжжя.
Обставини справи 

1.  Оскарженим вироком ОСОБА_6 засуджений за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі частини 4 статті 70 КК шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року, йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
2.  Суд визнав доведеним, що 22 вересня 2019 року о 14:40 поруч з будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_8 на суму 858,36 грн.
3. Апеляційний суд залишив вирок суду першої інстанції без змін. 
Вимоги і доводи касаційної скарги

4.  У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить скасувати оскаржені рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
5.  Він зазначає, що:
надані докази не доводять його причетності до злочину, а суд неналежно оцінив достовірність показань потерпілого та працівників поліції щодо підстав його затримання;
суддя порушила таємницю нарадчої кімнати, оскільки, перебуваючи в нарадчій кімнаті з 14:00 20 травня 2021 року, о 15:30 у цей же день розглянула іншу справу № 333/3123/21; 
обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК, оскільки не містить обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
6.  Засуджений вважає, що суд апеляційної інстанції зазначених порушень не виправив і його ухвала не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
7.  Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, надав заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого.
Позиції  учасників розгляду

8.  Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
9.  Під час касаційного розгляду прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, однак вважав за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання на визнання обтяжуючою покарання обставиною перебування засудженого у стані алкогольного сп`яніння.
Оцінка Суду

10.  Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у задоволенні касаційної скарги належить відмовити.
11.  Згідно із частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу. 
12.  Суд нагадує, що касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі з погляду їх достовірності є перш за все завданням судів попередніх інстанцій. Проте за наявності відповідних доводів сторони кримінального провадження Суд перевіряє, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.
13.  Суд зазначає, що свій висновок про винуватість засудженого суд першої інстанції обґрунтував дослідженими доказами, які він оцінив відповідно до вимог статті 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття рішення. Зокрема він послався на показання потерпілого та свідків, що повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами, а такожна протоколи затримання від 22 вересня 2019 року та відеозаписи до них, де зафіксовано, що під час затримання в обвинувачених було виявлено та вилучено викрадене в потерпілого майно.
14.  Суд не має підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо фактичних обставин справи.
15.  Суд відхиляє доводи щодо невідповідності обвинувального акту вимогам пунктів 5, 6 частини 2 статті 291 КПК України. Засуджений не зазначив в своїй касаційній скарзі, яким чином недоліки, на які він посилається, вплинули на його здатність захищатися від пред`явленого обвинувачення і доводити свою позицію в суді.
16.  У той же час під час касаційного розгляду прокурор звернув увагу на те, що у вироку як обтяжуюча покарання обставина зазначено перебування засуджених у стані алкогольного сп`яніння, хоча ця обставина не згадана в обвинувальному акті. Прокурор вважав, що Суд має виключити з судових рішень посилання на цю обставину.
17.  Суд погоджується з тим, що у вироку помилково зазначена ця обставина. У той же час прокурор вважав, що це посилання не вплинуло на юридично значимі висновки суду, у тому числі на призначене покарання. Суд в свою чергу відзначає, що засудженому було призначено мінімальне з передбаченого санкцією інкримінованої статті покарання. За таких обставин згадка у вироку стану сп`яніння не могла вплинути на вид і розмір призначеного покарання. Також Суд не вбачає інших несприятливих для засудженого наслідків від такої згадки. За таких обставин Суд не вважає за необхідне змінювати оскаржені судові рішення в цій частині.  
18.  Що стосується доводів касаційної скарги щодо порушення таємниці нарадчої кімнати, то колегія суддів погоджується з мотивацією, яку надав апеляційний суд в своїй ухвалі.
19.  Засуджений у касаційній скарзі не зазначив, яким чином вказане порушення за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Таким чином, з огляду на висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 24 лютого 2020 року[1] Суд відхиляє цей довід сторони захисту.
20.  Суд вважає, що апеляційна інстанція провела розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону, надавши умотивовані відповіді на всі доводи апеляційної скарги сторони захисту. Зміст ухвали апеляційного суду відповідає приписам статті 419 КПК.
21.  Таким чином, Суд не встановив істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, а тому вважає, що касаційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 9 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                       ОСОБА_3 

[1] Постанова від 24 лютого 2020 року справі № 128/2455/15-к (провадження № 51-7241кмо18)