ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/1356/21  Номер провадження 33/814/292/22	Головуючий у 1-й інстанції Божко В.В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2022 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі в режимі відеоконференції адвоката Бакалкіна О.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14.01.2021 р. о 04-40 год. в м. Харкові по вул. Манізера, 13 керував транспортним засобом «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор «Drager Alcotest» та у закладі охорони здоров`я, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
До зазначеної події, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2020 року водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на вищенаведене, суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2021, скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вчиняв, взагалі не знаходився в автомобілі в указані дату і час.
На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що в справі відсутні дані, що він керував автомобілем, що він сидить в салоні або за кермом автомобіля, чи виходить з автомобіля, або дає пояснення, зі змісту яких можна б було зробити висновок про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Наданий відеозапис є недопустимим доказом та не містить даних, які б вказували на його винуватість.
Крім того, апелянт вважає, що існує плутанина із датою та часом фіксації правопорушення. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, останнє відбулося о 05.50 14 січня 2021 року, за змістом оскаржуваної постанови – о 04.40 14 січня 2021 року, а на відео зазначено – 5 год. 19 хв. 45 с.
Апелянт зазначає, що в порушення ст. 256 КУпАП при складанні протоколу йому не були роз`яснені його права та обов`язки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. На порушення вимог ч.3 ст.283 КУпАП, постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Також, апелянт вказував на те, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2020 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., 20102021 року скасовано постановою Харківського апеляційного суду
Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що про розгляд справи на 12.04.2021 року він не був повідомлений, тому на розгляді справи в цей день та оголошенні постанови він не був присутнім. Зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився в інтернеті лише 12 листопада 2021 року, після чого ним відразу подано апеляційну скаргу.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.
Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи. Зі змістом постанови про адміністративне правопорушення ознайомився 12 листопада 2021 року, тому подана ним 12.11.2021 року апеляційна скарга підлягає розгляду.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа          в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як  на підставах    і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ -  є джерелом права в Україні. Разом із цим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1  належно не виконані.
Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.2 ст.130 КУпАП.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння повторно протягом року після вчинення будь-якого з порушень передбачених ч.1 ст. 130 КпАП України, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, керують транспортними засобами, і щодо яких є підозри вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп?яніння, підлягають відстороненню від керування та оглядові на стан сп?яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Положеннями п.2,3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, із наявних у справі доказів встановлено, що 14.01.2021 року в м. Харкові по вул. Манізера після заїзду на прибудинкову територію будинку транспортного засобу «Volvo » д.н.з.  НОМЕР_1 , на подвір`ї був зупинений працівниками поліції громадянин ОСОБА_1 , оскільки у останніх виникли підозри, що він керував зазначеним вище транспортним засобом в стані сп?яніння. Належні докази керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем у справі відсутні. Суд не бере до уваги рапорт поліцейського, в якому вказано що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки він має суб`єктивний характер та не підтверджується будь-яким іншим об`єктивним доказом.
Протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду першої інстанції не містить даних про транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 ..
З наданого відеозапису та інших доказів вбачається, що працівником поліції вимоги щодо порядку проведення огляду на стан сп?яніння не дотримано, зокрема не роз`яснено ОСОБА_1 порядку проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, даний засіб не був продемонстрований ОСОБА_1 та свідкам, та відповідно не було надано для огляду документи, що підтверджують його відповідність нормам та справність. Не виконання вказаних дій позбавило ОСОБА_1 можливість наглядно зрозуміти та усвідомити дії за яких відбувається огляд особи на стан сп?яніння, а відповідно прийняти рішення, яке б чітко вказувало на його волевиявлення та причини відмови.
Крім того, відповідно до п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-, і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Як вбачається із матеріалів справи, наданий до суду відеозапис є не повним, ним зафіксовано лише частини моментів виконання службових обов`язків працівниками поліції, що є порушенням процедури, встановленої вказаною вище нормою. Відсутність повного відеозапису, особливо в момент проведення огляду на стан сп?яніння, не дає можливості перевірити законність дій працівників поліції та поведінку ОСОБА_1  на предмет розуміння ним змісту процесуальних дій, які проводилися, що в свою чергу ще раз підтверджує сумнівність доказів, якими підтверджується вина останнього.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. 
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі: - поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; - відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.04.2022 року серії ДПР18 №519819, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп?яніння, оскільки він здійснював керування транспортним засобом автомобілем «Volvo » д.н.з.  НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння.
Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КпАП України на гр. ОСОБА_1 не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактичного керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 130 КУпАП. 
Перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані поза автомобілем не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки для вказаної кваліфікації дій потрібно докази того, що особа перебувала за кермом транспортного засобу та керувала ним.
Показання свідків  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , якісудом першої інстанції взято за основу підтвердження вини ОСОБА_1 , не можуть бути достатніми докази, оскільки останні були запрошені працівниками поліції лише при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння, а тому інших даних вони не містять.
В той же час, судом першої інстанції не надано належної оцінки відеозапису, як доказу. Як зазначалося вище, надані до суду уривки відеозапису не відповідають нормативним актам, якими врегульовано порядок їх застосування, а тому не можуть визнаватися належним та допустимим доказом. При цьому наданий відеозапис має лише інформативний характер про подій, оскільки ні факт керування ОСОБА_1 автомобілем, ні ідентифікаційні ознаки транспортного засобу, ні момент проведення ОСОБА_1 огляду на стан сп?яніння ним не зафіксовано.
Інші докази по справі, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомлено, що 20.10.2021 року Харківським апеляційним судом постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2020 року, яким останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України, скасовано і провадження у справі закрито. Даний факт знайшов своє підтвердження, та є підставою для визнання кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КпАП України невірною.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Апеляційний суд, провівши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння.
Отже, вищенаведені обставини виключають наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення – відмова від проходження огляду на стан сп?яніння особою, яка керувала транспортним засобом, повторно. 
З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про поновлення строку - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постановити нове рішення, яким постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 рокустосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    Г.Л. Карпушин