ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року		Справа № 380/1581/21 пров. № А/857/1594/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання - Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року (суддя Кедик М.В., м.Львів, повний текст складено 20 грудня 2021 року), 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - Головне управління) в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову (а.с.119), просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018 (далі - ППР) №№0130061311, 0130031311, 0130041311 (далі - ППР №№006, 003, 004 відповідно).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове яким у задоволенні позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подав, доходи у вигляді додаткового блага не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага не сплатив. Також зазначає, що контролюючим органом дотримано порядку надіслання наказу та направлень на перевірку, про що свідчать копії конвертів та рекомендованих повідомлень про вручення, які повернулися за закінченням встановленого терміну зберігання. Також вважає, що зміна валюти зобов`язання не відбувалась, тому до вказаних правовідносин не може застосовуватись положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України (далі - ПК). 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що повідомлення про анулювання боргу від 31.08.2016 №229/1700-2 не може вважатись достовірним доказом, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Сторонами у справі суду не надано оригіналу такого повідомлення, відповідно таке, як доказ повідомлення позивача кредитором про прощення (анулювання) боргу, не може братися судом до уваги. Також цей суд вказав, що відповідачем не виконано вимог ПК щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що посадовими особами Головного управління в період з 26.01.2018 по 02.02.2018 проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 09.02.2018 №329/13-01/13-11 (далі - Акт) (а.с.10-20).
Вказана перевірка проведена на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУДФС) «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника ОСОБА_1 » від 16.01.2018 №195 (далі - Наказ; а.с.60).
У Акті зафіксовано порушення позивачем:
абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 ПК  донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік на загальну суму 176282,40 грн;
підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 ПК неподання декларації майновий стан і доходи за 2016;
підпунктів 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII в результаті чого донараховано військового збору за 2016 рік на загальну суму 14690,2 грн.
29.03.2018 на підставі Акта ГУДФС прийнято ППР:
№003 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування» на загальну суму 220353 грн, (основне зобов`язання 176282,4 грн, за штрафні санкції 44070,6 грн);
№006 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на загальну суму 18362,75 грн (основне зобов`язання 14690,2 грн, штрафні санкції 3672,55 грн);
№004 про застосування штрафних санкцій у сумі 170 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно зі статтею 75 ПК документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 ПК документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:  у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до статті 79 ПК документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Статтею 86 ПК визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.
Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.
Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Згідно з пунктом 83.1 статті 83 ПК для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Щодо дотримання контролюючим органом порядку повідомлення платника про проведення перевірки, то судом встановлено, що фактично позивача не було повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та місце її проведення (повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки та копію Наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було направлено позивачу засобами поштового зв`язку 17.01.2018, поштове відправлення з відміткою «по закінченню терміну зберігання» повернулося до контролюючого органу лише 28.01.2018, а перевірку розпочато 26.01.2018), що позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень.
Посилання скаржника на те, що поштове відправлення із Наказом повернулося до контролюючого органу 26.01.2018 не спростовується матеріалами справи, так як із долучених до справи конвертів неможливо встановити точної дати повернення такого відправлення до контролюючого органу 26.01.2018 чи 28.01.2018. Крім того, апелянтом жодним чином не підтверджено (в тому числі і наданням до суду оригіналу конверта про відправлення Наказу, що саме це відправлення було отримано ГУДФС 26.01.2018, тобто в день проведення перевірки).
Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не дотримано порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
У цьому аспекті варто зазначити, що аналізуючи положення ПК в розрізі процедури проведення податкових перевірок, Верховний Суд у справі №160/2116/19 (рішення від 12 серпня 2020 року) зазначив, що завчасне (до початку перевірки) повідомлення про час та місце її проведення перевірки є гарантією права платника податку на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, а також необхідних пояснень з питань, що слугували призначенню податкової перевірки. Так, вимога, яку ПК ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує із зазначеними в статті 17 ПК правами платника податків.
При цьому, невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, зокрема прийняття податкових повідомлень - рішень за її результатами. Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 820/6323/17, 1 жовтня 2019 року у справі № 640/21350/18, 14 грудня 2021 року у справі №280/708/19.
Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з пунктом 164.1 статті164 ПК базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті164ПК до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Пунктом 167.1 статті 167 ПК визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).
Згідно з пунктом 179.1 статті 179 ПК платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього     Кодексу.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Як видно з матеріалів справи 25.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №26/1700/513 (далі - Кредитний договір). Предметом Кредитного договору є сума коштів у розмірі 64000 грн; строк кредитування до 2023 року; проценти за користування кредитом 14,5 відсотків річних (а.с.21-27).
Довідкою від 02.06.2016 № 234/1700-2 позивача було повідомлено, що станом на 02.09.2016 заборгованість позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором повністю погашена (а.с.28).
Згідно з витягом з листа від 06.07.2017 вих. № 5962/1-2 Банку у відповідь на запит ГУДФС від 29.06.2017 №7924/10/13-01-13-05-16 щодо виплаченого доходу в 2016 році Банк здійснював операції анулювання (прощення) боргу платникам податку за самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Банк повідомив платників податку - боржників шляхом надання повідомлення про анулювання (прощеного) боргу боржникам під особистий підпис та включив цю суму боргу (кредиту) платника податку, анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду (в тому числі, окремо: сума заборгованості по основному боргу (ознака доходу - 126)), та сума процентів (ознака доходу - 127), у якому такий борг було анульовано (прощено)) наступним фізичним особам. Судом встановлено, що серед вказаних банком осіб зазначено ОСОБА_1 , щодо якого зазначено прощену (анульовану) суму основного боргу в розмірі 979346,64 грн за звітний період - 3 кв. 2016 (повідомлення про анулювання боргу від 31.08.2016 №229/1700-2; далі - Повідомлення).
У Повідомленні Банк зазначив, що згідно з абзацом «д» підпункту 164.2.17 ПК сума боргу платника податку, анульованого кредитором по його самостійному рішенню, підлягає обкладанню податком з доходів фізичних осіб.
Також відповідно до листа від 06.07.2017 вих. № 5962/1-2 Банком долучено копію Повідомлення, згідно з написом на якому, ОСОБА_1 отримав останнє 31.08.2016.
Разом з тим, частиною шостою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) визначено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Позивач особисто поставив під сумнів відповідність копії Повідомлення оригіналу, а тому ствердив, що зазначений підпис, прізвище, скорочене ім`я та по батькові позивача, що зазначено в нечіткій копії вказаного повідомлення,  не виконувались позивачем.
Як вбачається з матеріалів справи та наданих суду пояснень сторонами у справі Повідомлення не може вважатись достовірним доказом, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Сторонами у справі суду не надано оригіналу Повідомлення відповідно таке Повідомлення, як доказ повідомлення позивача кредитором про прощення (анулювання) боргу, судом не береться до уваги.
Інших доказів, які б підтверджували повідомлення позивача кредитором про прощення (анульованого) боргу в спосіб, визначений абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК в матеріалах справи не міститься.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення в позивача обов`язків податкового агента щодо доходів, отриманих платником податку як додаткового блага.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 2 червня 2022 року.