ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2022 р. м.Київ          Справа№ 910/15589/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Тищенко О.В. 

за участю секретаря судового засідання Салій І.О. 
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 19.07.2022: 
від позивача: не з`явився; 
від відповідача: Вихрицький Р.П.; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва 
від               11.01.2022 (повний текст складено та підписано 13.01.2022) 
у справі       № 910/15589/20 (суддя Спичак О.М.,)
За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід"
до                  Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс"
про               стягнення 248 449,94 грн.

                                                  ВСТАНОВИВ: 
  
Короткий зміст позовних вимог   
Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант Буд Схід» звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» про стягнення 248449,94 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що за період з 20.01.2020 по 01.04.2020 він поставив відповідачу товар на загальну суму 607441,54 грн, тоді як відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 248449,94 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у позові  відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами здійснення ним поставки товару відповідачу на суму 248449,94 грн

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення та узагальнення її доводів
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» звернулось до суду першої інстанції з заявою, в якій просило стягнути з позивача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 40000,00 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 6768,00 грн.
Заява мотивована тим, що: 
- Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» були понесені витрати по проведенню судової експертизи у справі №910/15589/20 у сумі 6768,00 грн.; 
- відповідач сплатив на користь адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 20000,00 грн та 24.12.2021 грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких долучено до матеріалів справи, у зв`язку з чим просив відшкодувати понесені витрати на професійну правничу допомогу загалом у розмірі 40  000,00 грн.

Короткий зміст додаткового рішення 
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від  11.01.2022 у справі № 910/15589/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" - задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" витрати по проведенню експертизи у розмірі 6768 (шість тисяч сімсот шістдесят вісім) грн 00 коп. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп. В іншій частині заяви - відмовлено.
          Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що: 
- Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» були понесені витрати по проведенню судової експертизи у справі №910/15589/20 у сумі 6768,00 грн.; 
- під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу; 
- враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума витрат на правову допомогу адвоката не є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору; 
- при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, але дотримання вказаних критеріїв позивачем суду першої інтанції не обґрунтовано; 
- судом першої інтанції враховано, що у судових засіданнях 18.11.2020 та 16.02.2021 представник відповідача був відсутній, тоді як відповідачем включено вартість участі у вказаних засіданнях до загальної ціни наданих послуг з правової допомоги (відповідно до акту виконаних робіт); 
- враховуючи викладені обставини, керуючись нормами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку не у повному обсязі покладати на позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу адвоката та частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс», стягнувши з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги  та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з постановленим додатковим рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" (24.01.2022 згідно поштового трекера на конверті) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване додаткове рішення Господарського суду міста Києва від  11.01.2022 у справі № 910/15589/20 повністю та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити повністю та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід" судові витрати, пов`язані з розглядом справи № 910/15589/20 у суді першої інстанції за надання правової допомоги 40 000,00 грн., витрати пов`язані з залученням експерта та проведенням експертизи 6 768, 00 грн. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення в частин відмовлених вимог відповідача про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, порушено норми  процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення не було враховано, що: 
- сума витрат на правову допомог адвоката відповідача становить менше 17% від ціни позову та не перевищує 50  000,00 грн., що свідчить про співмірність, розумість та обгрутованість суми для відшкодування витрат позивачем; 
- представник відповідача приймав участь у судових засіданнях,  відвідував усі судові засідання, в т.ч. і 18.11.2021 та 16.02.2021; 
- підстави для зменшення судових витрат до 10  000 грн. - були відсутні; 
- заявлено сума судових витрат у розмірі 40  000,00 грн. - є обгурнтованою та пропорційною, відповіає розцінкам та документально підтверджена поданими доказами у справі, усі витрати пов`язані з розглядом даної справи, відповідач добросовісно вчиняв дії по розгляду справи і не допускав її затягування; 
- відповідач належнити та допустимими доказами у встановленому процесуальним законом порядку підтвердив розмір понесених ним фактичних витрат на правову допомогу, а суд першої інстанції не врахував доводи відповідача та подані ним докази, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного додаткового рішення; 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тищенко О.В., Мальченко А.О.
При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати оскаржуване додаткове рішення Господарського суду міста Києва від  11.01.2022 у справі № 910/15589/20 повністю та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити повністю та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід" судові витрати, пов`язані з розглядом справи № 910/15589/20 у суді першої інстанції за надання правової допомоги 40 000,00      грн., витрати пов`язані з залученням експерта та проведенням експертизи 6      768, 00 грн. 
Також скаржник здійснив направлення копії апеляційної скарги учасникам справи за певною адресою.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15589/20 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою       1       розділу       IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від  11.01.2022 у справі № 910/15589/20. 
21.02.2022 матеріали справи № 910/15589/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду. 
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022  від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122  Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усуненння обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським  судом.
Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15589/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від  11.01.2022, розгляд справи призначено на 19.07.2022. 

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання  19.07.2022 з`явився представник скаржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс"), а представник позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід") у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся засобами електронного зв`язку. 
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 надіслана учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи: позивачу (  Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід") за електронними адресами:  Pivnenko@atlant.kharkov.com, pivnenko@atlant.kharkov.com, у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.
У відповідності до вимог ч. 5  статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс") в судовому засіданні 19.07.2022 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване додаткове рішення Господарського суду міста Києва від   11.01.2022 у справі № 910/15589/20 повністю та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити повністю та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід" судові витрати, пов`язані з розглядом справи № 910/15589/20 у суді першої інстанції за надання правової допомоги 40 000,00         грн., витрати пов`язані з залученням експерта та проведенням експертизи 6     768, 00 грн.
Ч.12  ст.270 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась,   у зв`язку з чим неявка представника позивача, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги (ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні. 
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи,  у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 було призначено у справі №910/15589/20 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; на вирішення експерту поставлено питання: чи виконаний підпис на видаткових накладних №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн Протасом Олександром Миколайовичем? Витрати по проведенню експертизи покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» (відповідача).
Відповідачем було сплачено на користь експертної установи грошові кошти у розмірі 6768,00 грн, що підтверджується квитанцією 6904-1566-5378-21116 від 14.09.2021, у зв`язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» були понесені витрати по проведенню судової експертизи у справі №910/15589/20 у сумі 6768,00 грн., і вказані кошти були присуджені до стягнення додатковим рішенням. 
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він планує понести витрати на правову допомогу адвоката у сумі 36500,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було долучено до матеріалів справи попередній розрахунок суми судових витрат, в якому вказано, що  витрати на правову допомогу адвоката становлять 36500,00 грн (з розрахунку обсягів затраченого часу - 2000,00 грн з 1 годину): правовий аналіз матеріалів справи, правова оцінка доказів, узгодження правової позиції - 4000,00 грн, написання, підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву - 4000,00 грн, написання, підготовка та подання заперечення - 4000,00 грн, написання та подання інших заяв та клопотань по справі за необхідності - 8000,00 грн, участь у судових засіданнях з розрахунку 4000,00 грн за кожне засідання - 16000,00 грн, інші супутні витрати (послуги поштового зв`язку, канцелярські затрати, інше) - 500,00 грн.

          Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У ч. 4 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (ч. 5 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем було сплачено на користь експертної установи грошові кошти у розмірі 6768,00 грн, що підтверджується квитанцією 6904-1566-5378-21116 від 14.09.2021, у зв`язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» були понесені витрати по проведенню судової експертизи у справі №910/15589/20 у сумі 6768,00 грн. У вкаазній частині додаткове рішення суду першої інстанції скаржником не оскаржується. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, дійсно, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
При цьому, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Як підтверджується наявними матеріалами справи, вірно встанволено судом першої інстанції та з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, 26.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Протас, Сорокін та партнери» (адвокатське об`єднання) укладено Договір №2610-БК про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими даним договором з представництва інтересів клієнта в судах України у справі №910/15679/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Буд Схід» про стягнення боргу, а також в інших установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування з усіх питань, пов`язаних з зазначеною справою.
Відповідно до п. 4.1 договору, юридичну допомогу клієнт оплачує шляхом переказу суми, зазначеної в рахунку, або на підставі Акту наданих послуг.
У п. 4.4 договору сторони узгодили, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної з сторін. В акті вказується (за необхідності) обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.
22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Протас, Сорокін та партнери» (адвокатське об`єднання) складено звіт №1 про надані послуги, в якому зазначено, що адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступну юридичну допомогу:
- правовий аналіз матеріалів справи, правова оцінка доказів, узгодження правової позиції - 2 години - 4000,00 грн;
- написання, підготовка та подання до суду відзиву та клопотання про призначення судової експертизи - 2 години - 4000,00 грн;
- написання, підготовка та подання заперечення - 1 година - 2000,00 грн;
- написання, підготовка та подання клопотання від 09.06.2021 про долучення доказів до матеріалів справи для проведення експертизи з додатками - 1 година - 2000,00 грн;
- ознайомлення з матеріалами справи 25.10.2021 та підготовка і подання до суду письмових пояснень щодо висновку судового експерта - 2 години - 4000,00 грн;
- участь у судових засіданнях 18.11.2020, 16.02.2021, 10.03.2021, 09.06.2021, 24.11.2021, 08.12.2021, 22.12.2021) - 4000,00 грн за 1 засідання - 24000,00 грн.
22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Протас, Сорокін та партнери» (адвокатське об`єднання) було підписано двосторонньо Акт надання послуг №68 на суму 40000,00 грн (надання правової допомоги у суді першої інстанції у справі №910/15589/20, і  адвокатським об`єднанням виставлено відповідачу рахунок на оплату №68 від 22.12.2021 на суму 40000,00 грн.
23.12.2021 відповідач сплатив на користь адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 20000,00 грн., а  24.12.2021 - грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких наявні у матеріалах справи.
При цьому, суд апеляційної інстанції дослідивши наявні матеріали справи в межах оцінки доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.
У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З урахуванням вищенаведених приписів процесуального закону, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду прершої інстанції про те, що  враховуючи предмет (стягненян заборгованості в розмірі 248  449,94 грн.) та підстави позову (невиконання умов договору та порушення приписів ст. 525, 526 Цивільного кодексу України) у даній справі, заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума витрат на правову допомогу адвоката - не є обґрунтованою та не є пропорційною до предмета спору.
Також, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те що оскільки при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, дотримання вказаних критеріїв - позивачем суду не обґрунтовано в контексті вимог поданої в порядку ст. 129 ГПК України заяви.
При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано враховано, що у судових засіданнях 18.11.2020 та 16.02.2021 представник відповідача не з`явився, що підстведжується відомостями протоколів судових засідань, тоді як відповідачем включено вартість участі у вказаних засіданнях до загальної ціни наданих послуг з правової допомоги (відповідно до акту виконаних робіт). Вказані обставини скаржником в апеляційній скарзі не спростовані і доводи скаржника у наведенй частині є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи. 
Доводи скаржника проо те, що сума витрат на правову допомог адвоката відповідача становить менше 17% від ціни позову та не перевищує 50  000,00 грн., що свідчить про співмірність, розумість та обгрутованість суми для відшкодування витрат позивачем - судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки не спростовують правомірних виисноків суду першої інстанції про те, що враховуючи предмет (стягненян заборгованості в розмірі 248  449,94 грн.) та підстави позову (невиконання умов договору та порушення приписів ст. 525, 526 Цивільного кодексу України) у даній справі, заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума витрат на правову допомогу адвоката - не є обґрунтованою та не є пропорційною до предмета спору.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інтанції погоджується з правомірними та обґрунтованими висновками суду першої інстанції про те, що обумовлені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підстави для покладення на позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу адвоката у заявленому розмірі в сумі 40  000,00 грн.  - відсутні, не були доведені відповідачем в розумінні  вищенаведених процесуальних норм, а судом першої інтанції обгрунтовано присуджено до стягнення 10  000,00 грн., розмір яких є обґрунтованим та пропорційним. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. 
Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування скаржника судом апеляційної інстанції враховані, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване додаткове рішення у відповідності до ст. 244  Господарського процесуального кодексу України, яким задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що  учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею  86  Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що  доводи скаржника  викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні, оскаржуване додаткове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування  оскаржуваного додаткового рішення, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
          
                                                  ПОСТАНОВИВ:
          
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від  11.01.2022 - залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/15589/20 -   залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія А Плюс".
4. Матеріали справи №910/15589/20 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
          Повний текст постанови підписано: 22.07.2022. 
Головуючий суддя                                                  С.Р. Станік 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Тищенко