КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/20221/20
провадження № 22-ц/824/6829/2022
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30  серпня 2022 року                                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані  житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Агафонова Андрія Валерійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року в складі судді  Каліушка Ф. А.,
 
встановив:
 
27.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» (далі - ТОВ «Київ Комфорт Сервіс») звернулося до суду з вказаним  позовом, в якому  просило  стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за  надані   послуги з  утримання  будинків і споруд  та прибудинкових територій ,  відшкодування витрат   виконавця  в сумі 20 310,89 грн,  4 786,39 грн  - 3%  річних та інфляційну  складову, в також  витрати по  сплаті судового  збору.  Зобов`язати   орган (особу) що  здійснюватиме  примусове виконання  рішення,   нараховувати  3%  річних  до  моменту  погашення  боргу  за  формулою: С х 3 % (три відсотки річних) х Д : 365 : 100,  де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, х - множення, : - ділення, за письмовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 06.07.2016 № 207 з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу боржником суми з основної заборгованості в повному обсязі.
В обґрунтування  позовних  вимог  позивачем  зазначено,  що  ТОВ  «Київ  Комфорт Сервіс»  надавало  послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1   на  ім`я ОСОБА_1 . 
Між  ТОВ  «Київ  Комфорт Сервіс» та ОСОБА_1   укладено  договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій  від 06.07.2016 №207,  предметом  якого є забезпечення виконавцем  надання  послуг  у житловому  будинку  по  АДРЕСА_1 ,  а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом, у строк та на умовах, що передбачені цим договором.
Згідно  умов  договору  виконавець  надавав  послуги відповідно  до затвердженого  (погодженого) тарифу, його  структури, періодичності та строків  надання  послуг,   надсилав  споживачу платіжні  документи ( рахунки)  на оплату послуг, а споживач  мав здійснювати  оплату  виставлених рахунків. 
Відповідач  користувався наданими послугами,  але не  в повному  обсязі   виконував  зобов`язання  по  їх оплаті, внаслідок чого  виникла  заборгованість, яка станом на 01.11.2020 складає 20 310,89 грн.
Сума боргу з урахуванням  індексу інфляції  та 3%  річних складає  25 097, 28 грн,  з яких: 20 310,89 грн - основна заборгованість; 3 279,78  грн - інфляційні  нарахування;  1 506,61 грн -  3%  річних. 
Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
За таких  підстав у позивача виникає право просити суд при прийнятті рішення у справі зазначити про нарахування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року  позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 10 713 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 129,53 грн та 3% річних у сумі 1 357,46 грн, а також судовий збір в розмірі 1 189,31 грн.
В поданій апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 - адвокат Агафонов А. В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Також просить  покласти на  позивача витрати по сплаті судового збору та вирішити питання про розподіл витрат на  професійну  правничу допомогу  у зв`язку з переглядом   справи в апеляційному порядку  на підставі доказів,  що будуть  подані  відповідачем  протягом 5 днів  після  прийняття постанови  Київським апеляційним судом  у даній  справі. 
Незаконність   оскаржуваного  рішення  та наявність  підстав для його  скасування  з  ухваленням  нового  про  відмову в задоволенні  позову  обґрунтовує тим, що  заявляючи позовні вимоги у даній справі, позивач включив до розрахунку заборгованості, окрім послуг, що прямо передбачені договором та погоджені з відповідачем, різноманітні інші послуги, як то  послуги охорони, консьєржа, електропостачання, опалення, холодного водопостачання, полив прибудинкової території та ін.
Натомість під  час розгляду  справи до суду  першої інстанції  не  було надано  доказів погодження  відповідачем  отриманих додаткових послуг, внесення змін до  договору  в частині  розширення  переліку  послуг  чи зміну  розміру  погодженого   сторонами тарифу, як не  надано  і будь-яких  інших  укладених  між сторонами  договорів. 
Між сторонами не було укладено договорів щодо надання відповідачу послуг  консьєржа, послуг охорони, відшкодування витрат виконавця за забезпечення  електропостачання, постачання теплової енергії, постачання холодної води та  водовідведення.  Вказаних послуг  відповідач  не  отримував і отримувати не  погоджувався. Доказів надання  цих послуг  позивачем не  надано. За  таких підстав  заявлені  в цій частині   позовні  вимоги є  незаконними, чого не  було  враховано  судом  першої  інстанції.
Зазначає, що в оскаржуваному рішенні міститься посилання на «картку рахунку відповідача», до якого сторона відповідача ставиться критично, оскільки цей документ є внутрішнім документом позивача і складення цього документу не передбачено умовами договору, даний документ не може покладати на відповідача будь-які додаткові зобов`язання, окрім тих, що випливають з договору.
Також вказує, що в  мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд посилається на укладення позивачем договорів з іншими юридичними особами та іншими особами-підприємцями, однак  відповідач не є стороною даних договорів та з ним укладення таких договорів  не погоджувалось. Укладення позивачем будь-яких договорів з третіми особами, не може мати правового наслідку  для відповідача.
Вважає, що загальний розмір оплати по договору, який повинен був облікувати позивач, складає 6 529,37 грн, з яких: 6 339,48 грн (226,41 грн х 28 міс.) - за 5 місяців в 2016 році, 12 місяців в 2017 році та 11 місяців в 2018 році; 189,89 грн (226,41 грн /31 х 26) за 26 днів липня 2017 року.
З поданого позивачем розрахунку заборгованості випливає, що позивач визнає факт оплати відповідачем послуг на загальну суму 11 829,50, з яких:  8 730,71 грн отримані позивачем у грудні 2017 року та 3 098,79 грн отримані позивачем у лютому 2018 року.
Окрім того, відповідачем було долучено до матеріалів справи квитанцію №0.0.816517308.1 від 27.07.2017 про оплату 4 574,83 грн.
Відтак, сукупний розмір сплат з боку відповідача становить 16 404,33 грн, що повністю спростовує заявлені позовні вимог та підтверджує той факт, що відповідач не лише не має боргу перед позивачем, а здійснив значну переплату.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що розмір здійснених нарахувань не є надмірним та відповідає фактичному обсягу послуг, які надавалися відповідачу.
Розмір нарахувань включає  в себе нарахування  за утримання  житлового  будинку та нарахування  за  управління  житловим будинком. 
Позивачем в межах своєї компетенції було укладено договори з виконавцями та виробниками послуг для забезпечення споживачів, які проживають у вказаному будинку, житлово-комунальними послугами, а саме:
- 06.10.2016 між ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ТОВ «СЛУЖБА БЕЗПЕКИ-УА» укладено договір № 06/10/16, відповідно до предмету якого, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги по охороні житлових будинків, блоків спеціалізованого призначення та прибудинкової території житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1;
- 01.11.2016 між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» укладено Тимчасовий договір № 7560977 на постачання теплової енергії у гарячій воді;
- 05.01.2017 між ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» укладено договір № 16692/4-1-10 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі;
- 01.02.2017 між ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ТОВ «ОХОРОНА ПРЕМІУМ» укладено договір № 5-ОХ, відповідно до предмету якого, виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги по охороні житлового будинку, блоків спеціалізованого призначення та прибудинкової території житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 01.09.2018 між ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ТОВ «СТОЛИЧНА ВАРТА» укладено договір № ОХ-01-09-18, відповідно до предмету якого, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги по охороні житлового будинку, блоків спеціального призначення та прибудинкової території житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_9
Вказує, що відповідач, як власник квартири, також отримував  послуги охорони та консьєржа, послуги з  електропостачання,  послуги з централізованого  опалення, послуги холодного водопостачання на  полив прибудинкової території, що надавалися на підставі вищевказаних договорів.
Відсутність договору про надання послуг та відшкодування витрат виконавця, укладеного між ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ОСОБА_1 , не звільняє останнього від сплати за отриманні житлово-комунальні послуги.
Відповідно  до  положень ч. 1 ст. 369  ЦПК  України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення  позову, суд першої  інстанції  виходив з того,  що  між сторонами  не було укладено договір про надання послуг   на  відшкодування  витрат виконавця, предметом  якого  б  було надання  послуг   виконавця з охорони та послуг консьєржа, а тому  позовні  вимоги про стягнення  заборгованості  за вказані  послуги та нараховані   на  цей борг  3%  річних та індекс інфляції  задоволенню не  підлягають.
 Оскільки позивач виконував функції експлуатуючої організації, якими є  забезпечення організації комплексу заходів з технічного,  адміністративного  супроводження  і належного  управління  та утримання  житлового  будинку  по  АДРЕСА_6 в період з липня  2016  року  по  30 листопада  2018 року,  відповідач  отримував послуги  з електричної  енергії та послуги холодного  водопостачання,  доказів укладення  прямих договорів  з надавачами цих послуг  не  надав та  не оплачував ці послуги,  суд  першої  інстанції,  на підставі наявних в матеріалах справи письмових розрахунків  позивача та відповідача, договору,  оборотно-сальдової відомості, з урахуванням  здійсненої оплати  позивачем та вирахуванням  нарахованої суми на послуги охорони та консьєржа,  дійшов висновку,  що  сума  основного  боргу,  яка підлягає  стягненню  з  відповідача  та користь  позивача, становить  10 713 грн,  3%  річних  - 1 357,46 грн,  інфляційні  втрати - 2 129,53 грн.
 Колегія  суддів не  погоджується  з  такими висновками суду  першої  інстанції  з огляду на таке.
Відповідно до статті  1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла  на  час виникнення  спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно  до  ч. 1 ст. 13 цього  Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
 Відповідно  до  ч. 1 ст. 19  цього  Закону,   відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно  до  п. 2 ч.1,  п.1 ч.3  ст. 20  цього  Закону, споживач має право  одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Споживач зобов`язаний укласти договір  на  надання  житлово-комунальних послуг,  підготовлений виконавцем на  основі  типового  договору. 
Відповідно  до п.5 ч.3 ст. 20  цього  Закону  споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як вбачається  з матеріалів справи,  за Актом  прийому-передачі введених  в експлуатацію  житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями по  АДРЕСА_7 ,  АДРЕСА_8 ,  АДРЕСА_6 ,  АДРЕСА_6   від 06.05.2016, вказані  об`єкти передані  замовником будівництва  ТОВ «Інвестиційно-будівельна  компанія «Альянс-ГРУП» на  виконання  договору  №290416  від  29.04.2019  на  обслуговування  та експлуатацію  до  ТОВ  «Київ Комфорт Сервіс».
06.07.2016  року  між ТОВ  «Київ Комфорт Сервіс»(виконавець)  та ОСОБА_1 (споживач)  укладено  договір  №207  про надання  послуг  з утримання  будинків і споруд та прибудинкових  територій.
Предметом  цього  договору  є  забезпечення  виконавцем   надання  послуг  у житловому  будинку АДРЕСА_1 ,  а споживачем  - забезпечення  своєчасної  оплати таких послуг  за встановленим тарифом, у строк та на  умовах, що  передбачені  цим договором. 
Розмір  щомісячної плати  за надані  послуги  на дату укладення  цього  договору   становить  226 грн  41 коп. відповідно  до  затвердженого  (погодженого) тарифу. 
В додатку №1 до  вказаного  договору сторонами  було  узгоджено   перелік послуг  з утримання  будинків і споруд та прибудинкових територій. 
28.10.2017 установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку,  розташованого  за адресою:   АДРЕСА_6 , прийнято рішення  про  створення  ОСББ  «Зарічна  1Б».
Звертаючись  до  суду  з  вказаним позовом,  позивач посилався на те, що  він  в повному обсязі  надавав відповідачу житлово-комунальні послуги  згідно  умов договору,  відповідно до  затвердженого  (погодженого) тарифу, його  структури,  періодичності та строків надання  послуг. Відповідачу надсилались   документи ( рахунки)  на  оплату послуг,  проте останній   не  в повному  обсязі виконував зобов`язання  по  їх оплаті, внаслідок  чого виникла  заборгованість, яка станом на  01.11.2020  складає 20 310,89  грн. 
На  підтвердження  заявлених позовних вимог  позивачем надано  договір №207 про надання  послуг  з утримання  будинків і споруд  та прибудинкових територій від 06.07.2016 , додаток №1  до  вказаного  договору,  який містив перелік послуг  з утримання  будинків і споруд  та прибудинкових  територій,  а також  розрахунок  заборгованості  відповідача  за період з  грудня  2017  року  по  жовтень  2020  року.
Відповідно  до  наданого  позивачем  розрахунку, останній   відображав  загальну  суму  боргу  станом на  01.11.2020  - 20 310, 89 грн, а  також щомісячні  нарахування однією  сумою  з грудня  2017  року по  листопад  2018  року,  з початковим сальдо  на  початок  грудня  2017  року   в розмірі  13 599,60 грн (а.с. 16 т.1).
Відповідно  до   карточки  рахунку  360 за 01.07.2016 -20.09.2021, позивачу за послуги з  утримання  будинку  нараховано  6 403,61 грн: за липень 2016  - 152,81  грн;  за  серпень 2016 р.   - 182,20 грн; за вересень 2016 р. - 182, 20 грн;  а починаючи з жовтня  2016  р.  по листопад 2018 р.  по   226,40 грн щомісячно.    
Судом  встановлено,  що  відповідачем за вказаний період  було  сплачено  16 404,33 грн, що  свідчить  про  відсутність  заборгованості за надані  йому послуги з утримання  будинку  і прибудинкової  території  відповідно  до  умов  укладеного  з ним договору.
Як вбачається з  наданих  суду першої  інстанції  додаткових пояснень  позивача від  20.09.2021,  крім витрат  за надані  відповідачу житлово-комунальні послуги з утримання  житлового  будинку згідно  умов договору,  до розрахунку заборгованості також було   включено  витрати  на  послуги  з управління житловим  будинком АДРЕСА_6 , які  відповідно  до змісту  карточки  рахунку  360 за 01.07.2016 -20.09.2021, складались з витрат:  на  послуги  консьєржа;  послуги охорони; відшкодування  витрат  на  електричну  енергію;  відшкодування  витрат на  теплову енергію; відшкодування витрат на  холодну  воду (а.с. 37-45  т.2).
Разом з тим, позовна  заява,  не  містила  жодного  обґрунтування  позовних вимог  в частині  наявності заборгованості у відповідача за отримання  послуг  консьєржа,  охорони,  за витрати  електричної та теплової  енергії, витрат на  холодну  воду.
До  позовної заяви також  не було надано відповідні докази на  підтвердження  заявлених  позовних  вимог, в тому числі  доказів  того,  що відповідачу надсилались    документи (рахунки)  на  оплату послуг, які б  включали в собі щомісячні  нарахування  за фактично  надані  послуги з  управління  будинку, або доказів відмови відповідача від отримання відповідних рахунків, докази укладення відповідних договорів, а також    механізму  здійснення  відповідних  нарахувань з  огляду на   показники  приладів  обліку  теплової  енергії,  водопостачання,  теплової енергії  тощо. 
Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно  до  ч. 1 ст. 13 ЦПК  України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на  відсутність  в позовній  заяві  та додатках  до  неї  обґрунтування  позовних вимог  в частині  надання  відповідачу послуг  з  управління  будинком,  розміру   та переліку наданих  послуг, показників  приладів  обліку електричної, теплової  енергії тощо, обізнаності відповідача щодо необхідності їх сплати, враховуючи відсутність   укладеного  між сторонами  договору стосовно надання  цих послуг, позовні вимоги про  стягнення  заборгованості за  вказані  послуги задоволенню  не  підлягали.
Суд першої  інстанції  вказаного  не  врахував  та дійшов   помилкового  висновку про  наявність  правових підстав для покладення  на  відповідача відповідальності у  вигляді   стягнення  заборгованості за послуги з управлінням  будинком    в межах даного  позову  та на  підставі наданих  до  позовної заяви  доказів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно  до ч.4 ст. 367  ЦПК  України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія  суддів визнає відповідні доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та дійшла висновку про наявність підстав для скасування   рішення  суду  першої  інстанції   та ухвалення  нового  рішення  про  відмову в задоволенні  позову  в повному обсязі  заявлених позовних вимог. 
Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідачем  за  подання  апеляційної скарги  сплачено  3 405 грн.
Відповідно  до  п.п. 6 п.1 ч.2 ст. 4 Закону  України «Про  судовий збір» за подання  апеляційної скарги на рішення  суду   судовий збір  становив 150 відсотків ставки,  що  підлягала сплаті при поданні  позовної  заяви, а саме  3 153 грн  ( 2 102 грн  х150%).
В порядку  розподілу  судових витрат  з  ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» на користь   ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153  грн. 
Оскільки  силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Агафонова Андрія Валерійовича задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року скасувати. 
В  задоволенні  позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не  підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                   І. М. Рейнарт 
 
Т. А. Семенюк