Номер провадження: 22-ц/813/6952/22 
Справа № 521/17234/21
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів, інфляційних збитків і 3 % річних на прострочену суму несплачених аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів, інфляційних збитків і 3% річних на прострочену суму несплачених аліментів, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі 33 014,64 грн., інфляційні збитки та 3% річних на прострочену суму неповернутого боргу в розмірі 2 815,02 грн., судові витрати в розмірі 440 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що з 08 серпня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року було розірвано. В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року по справі №521/2319/14-ц було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 400,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей.
Вказувала, що у зв`язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, відповідач рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року по справі №521/18317/15-ц був позбавлений батьківських прав, після чого прізвище дітей з « ОСОБА_6 » було змінено на « ОСОБА_7 ».
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів, інфляційних збитків і 3% річних на прострочену суму несплачених аліментів – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2000р. Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 22.03.2016р. Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській обл., зареєстрована: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2020 р. по вересень 2021 р. в розмірі 5 544 (п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 78 коп., та інфляційні збитки, три відсотки річних за період з грудня 2020 р. по вересень 2021 р. в розмірі 2 173 (дві тисячі сто сімдесят три) грн. 44 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2000р. Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Судом першої інстанції не взято до уваги розрахунки щодо стягнення з відповідача розміру неустойки (пені) у сумі 33014,64 грн., який здійснено позивачем, оскільки вказаний розрахунок складений без додержання вимог статті 196 СК України, та без врахування правової позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, через представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до вимог якої просить суд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що судом було допущено необ`єктивність та необґрунтованість підходу суду до вирішення справи, або неуважність при розрахунках, викладених в оскаржуваному рішенні.
Позивач зазначає, що судом першої інстанції взято до уваги лише борг по несплаті аліментів по одному виконавчому провадженню в сумі 33 994,20 грн., про що свідчить абзац сьомий другої сторінки рішення по справі та розрахунок неустойки (пені) здійснений судом, що суттєво зменшило кінцеву суму неустойки (пені).
ОСОБА_1 зазначає, що з наданих суду розрахунків вбачається заборгованість відповідача по кожному виконавчому провадженні та складає загальну суму заборгованості 67 988,40 грн.
Також, апелянт вказує, що судом було здійснено невірне застосування формули розрахунку неустойки (пені), що також суттєво зменшило кінцеву суму.
Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що відповідно до розрахунку позивача від 12.10.2021 року 2 173,44 грн. складають тільки інфляційні збитки, а три відсотки річних додатково складають ще 641,58 грн. та разом це становить – 2815,02 грн., що і зазначалося в позовній заяві та не було враховано судом першої інстанції.
Апелянт також не погоджується з висновками суду про відмову у стягненні витрат позивача, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у сумі 440 грн., та вважає, що вказані вимоги також підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2022 року провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів, інфляційних збитків і 3 % річних на прострочену суму несплачених аліментів було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у встановлений апеляційним судом строк станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. 
Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 400,00 грн. щомісячно.
21 квітня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі 521/8510/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 серпня 2017 року, було ухвалено рішення, за яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто неустойку (пеню) по аліментах на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 в розмірі 5839,74 грн. та додаткові витрати на дітей – в розмірі 6005,70 грн., в іншій частині позову – відмовлено.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року по справі №520/11819/17 було збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року, та з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі №520/16021/17 з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на дітей у загальному розмірі 8696,71 грн., в іншій частині позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі №520/16021/17 в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та трьох відсотків річних на суму неповернутого боргу було скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто інфляційні збитки та три відсотки річних на суму неповернутого боргу за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року в загальній сумі 1098,67 грн., в решті заявлених вимог про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних – відмовлено.
Рішенням Малиновського райсуду м. Одеси від 22.07.2020 року з ОСОБА_3 стягнута пеня за прострочення сплати аліментів, інфляційних збитків та трьох процентів річних, за період з 01.06.2019 року по 01.02.2020 року.
Рішенням Малиновського райсуду м. Одеси від 30.06.2021 року з ОСОБА_3 стягнута пеня за прострочення сплати аліментів, інфляційних збитків та трьох процентів річних, станом на 30.11.2020 року.
На виконання судових рішень Другим Малиновським ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкриті виконавчі провадження № 57263336, № 57262943, № 54863842, № 54863996, № 58810291, № 63192584, № 66856326.
Згідно розрахунку Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за період 01.12.2020 року по 30.09.2021 року заборгованість по аліментах відповідача складає 33 994,20 грн.
Доказів того, що відповідач оскаржив зазначений розрахунок суду не надано.
Відповідно до розрахунку позивача неустойка (пеня) по аліментах станом на 30.09.2021 року складає 33 014,64 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок щодо стягнення з відповідача розміру неустойки (пені) у сумі 33014,64 грн., який здійснено позивачем, судом не береться до уваги, оскільки вказаний розрахунок складений без додержання вимог статті 196 СК України, та без врахування правової позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що розрахунок, наданий позивачем, повністю відповідає позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), а також проведений відповідно до формули: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано належних доказів які б спростовували наявність його вини у виникненні заборгованості.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Такий самий висновок набув Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19, згідно з якою уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), із зазначенням, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Відповідно до вимог ст.ст.150,157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції проведено розрахунок заборгованості за кожним простроченим місяцем, помноживши не на загальну кількість днів заборгованості для цього місяця, а на кількість днів у місяці, що суперечить зазначеній вище правовій позиції Великої Палати Верховного суду.
Проте, апеляційний суд не погоджується з розрахунком заборгованості наданим апелянтом, та вважає за необхідне, здійснити власний розрахунок відповідно до норм матеріального права та практики Верховного Суду.
Колегія суддів дійшла висновку, що розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів ОСОБА_1 за період з 01.11.2020 року по 30.09.2021 року має розраховуватися виходячи із формули: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 % та становить (на двох дітей):
за листопад 2020 року = 2318,00 грн. х 304 х 1% = 7046,72 грн.
за грудень 2020 року = 2 335 грн. х 273 днів х 1 % = 6374,55 грн.
за січень 2021 року = 2 335 грн. х 242 днів х 1 % = 5650,70 грн. 
за лютий 2021 року = (2 335 грн. + 1533,40 грн.) х 214 днів х 1 % = 8278,38 грн. 
за березень 2021 року = 4 000 грн. х 183 днів х 1 % = 7320 грн.
за квітень 2021 року = 4 000 грн. х 153 днів х 1 % = 6120,00 грн.
за травень 2021 року = 4 000 грн. х 122 днів х 1 % = 4 880грн. 
за червень 2021 року = 4 000 грн. х 92 днів х 1 % = 3 680 грн. 
за липень 2021 року = 4 000 грн. х 61 днів х 1 % = 2440 грн.
за серпень 2021 року = 4 000 грн. х 30 днів х 1 % = 1200 грн.
Розмір неустойки (пені) становить в сумі 52 990,35 грн.
Сума заборгованості по аліментам (за двох дітей) становить 34 856,40 грн.
Судом при здійсненні розрахунку враховано, що частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо розрахунку неустойки (пені) від суми несплачених аліментів відповідачем за серпень, вересень, жовтень 2020 року, з огляду на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 року за вказані місяці неустойку (пеню) було стягнуто з відповідача, рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
За період з 01.11.2020 року по 30.09.2021 року розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить 34 856,40 грн. Проте, відповідно до позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 33 014,64 гривень (а. с. 5, прохальна частина позову, пункт 1).
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України).
Оскільки процесуальним законом суду заборонено виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) від суми несплачених аліментів підлягають задоволенню у розмірі 33 014,64 грн.
Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків, а також трьох відсотків річних, що відповідно до розрахунку наданого позивачем та заявлених позовних вимог за період з 01.12.2020 року 12.10.2021 року становить – 2815,02 грн.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Оскільки рішення оскаржено в частині незадоволених вимог на суму 28 551,44 грн. (36 269,66-7 718,22), що становить 79% від заявлених вимог і внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом ухвалено нове судове рішення про задоволення вимог на суму 36 269,66 грн., що становить 100%, а позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду у розмірі 908 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 075,98 коп. (908*79%*1,5*100%), а всього слід стягнути 1983 грн. 98 коп. судового збору (908 + 1 075,98).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року – скасувати.
Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів, інфляційних збитків і 3 % річних на прострочену суму несплачених аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 22.03.2016 року Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській обл., зареєстрована: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року в розмірі 33 014 (тридцять три тисячі чотирнадцять) грн. 64 коп., та інфляційні збитки, три відсотки річних за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року в розмірі 2 815 (дві тисячі вісімсот п`ятнадцять) грн. 02 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13 грудня 2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 440 (чотириста сорок) гривень 00 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2000 р. Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., зареєстрований: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1 983 грн. 98 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 29.06.2022 року.

Головуючий:                                                        О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                 С.О. Погорєлова

                                                               А.П. Заїкін