ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/481/22 Справа № 175/412/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бровченко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 травня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року  ОСОБА_1   визнано винним за ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Згідно з оскаржуваною постановою, 06.02.2022 о 16.50 годині в районі буд. № 74 по вул. Геологів у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області водій  ОСОБА_1   керував автомобілем «ВАЗ 21074», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), але в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з винесеною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1  посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою.
Так, апелянт вказує на те, що у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначена кваліфікація його дій та викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції цієї норми закону на час складання протоколу, оскільки на той час було скасовано акт, який встановлював адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте суд, ці обставини залишив поза увагою та ухвалив рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону. 
Поряд з тим, апелянт зазначає, що він не керував автомобілем, який був зупинений працівниками поліції, тобто був пішоходом, тому не може бути суб`єктом складу цього правопорушення. Водночас, звертає увагу на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис, є недопустимим доказом, оскільки на ньому не вказано назву, модель та серійний номер пристрою, який застосовувався для зйомки. Між тим, матеріали справи не містять відомостей про складання направлення на проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду, визначеного законом. Окрім того, апелянт вказує, що письмові пояснення свідків є ідентичними, містять лише їх підписи та не вказано дату складання таких пояснень. Також, в цих поясненнях не містяться відомостей про документи, на підставі яких були встановлені свідки, що в сукупності свідчить про те, що висновки суду не підтверджуються належними доказами у справі.
До того ж, зазначає, що суд не повідомив його належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а сайт судової влади на той час не працював, у зв`язку із воєнним станом, через що він був позбавлений можливості висловлювати свою доводи у справі, та цим були порушені його права. З наведених обставин, на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку. 
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд зазначає, що у відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Вина  ОСОБА_1 у скоєні цього адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №009056 від 06.02.2022, в якому викладено фактичні обставини правопорушення із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у водія уповноваженою особою; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які підтвердили наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння; розпискою ОСОБА_5 від 06.02.2022 про отримання автомобіля на відповідальне зберігання; відеозаписом на CD-диску, на якому зафіксовано подію правопорушення, зокрема факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у вчиненому.
Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Факт відмови   ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується вищезазначеними доказами.
Разом з цим, доводи апелянта на недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх достовірності і судом надано їм належну й обґрунтовану правову оцінку. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1  про те, що він не керував транспортним засобом та був пішоходом, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли, є надуманими й розцінюються судом як спосіб захисту, оскільки, а ні на відеозаписі, а ні в протоколі таку позицію водія не зафіксовано. При цьому, згідно з відеозаписом, долученого до протоколу видно, що саме  ОСОБА_1  перебував за кермом автомобіля, коли до нього, після зупинки, підійшли працівники поліції та будь-яких інших осіб, поряд з транспортним засобом чи в ньому зафіксовано не було, як і не було зазначено про них самим  ОСОБА_1 , у своїх поясненнях.
Що стосується тверджень скарги, як на підставу для скасування судового рішення - відсутність направлення у матерілах справи для проходження огляду на стан сп"яніння, то слід зазначити, що, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно у присутності поліцейського, а з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки з використанням алкотесту "Драгер", так і у медичному закладі, у працівників поліції були відсутні підстави для надання йому відповідного направлення. 
Доводи апелянта про те, що письмові пояснення свідків є недопустимими доказами, оскільки є ідентичними та в них відсутні відомості про документи, на підставі яких були встановлені ці свідки, є необґрунтованими, оскільки положеннями діючого законодавстава не передбачено вимог щодо змісту надання пояснень свідками. Окрім того, ці пояснення були підписані свідками та посадовою особою та будь-яких обставин, які б викликали сумніви у їх достовірності, апеляційним судом не встановлено. 
Що стосується доводів скарги про те, що на відеозаписі не вказано назву, модель та серійний номер пристрою, який застосовувався для зйомки, то ці обставини не спростовують подію правопорушення та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.
Доводи апелянта про те, що у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначена кваліфікація його дій та суть правопорушення не відповідала диспозиції, встановленій в нормі КУпАП на час складання протоколу, не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Так, 01.07.2020 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень” від 22.11.2018 № 2617-VIII, яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. 
Зокрема, у зв`язку з набранням чинності цього Закону відповідальність за керування транспортними засобами в тому числі в стані алкогольного сп`яніння була закріплена у статті 286-1 КК України, а стаття 130 КУпАП змінена.
Однак, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року, виключено положення, які змінювали ст. 130 КУпАП. Закон України № 720-IX від 17 червня 2020 року 03 липня 2020 року набрав законної сили.
З 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII, тобто в редакції до 1 липня 2020 року.
Разом з тим,  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - 06 лютого 2022 року, тобто на момент дії редакції КУпАП за Законои № 1231 - ІХ з останніми змінами від 16.02.2021, де закріплена диспозиція статті, яка передбачає відповідальність в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому підстави для задоволення цих вимог у апеляційного суду відсутні.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення було складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не має.
При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи  ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області  від 07 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко