ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 травня 2022 року                                                         м. Кропивницький

справа № 397/868/15-ц
провадження № 22-ц/4809/266/22 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Карпенка О.Л., 
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області у складі судді Івченка П.О. від 16 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої служби та її посадових осіб, - 
встановив:

       У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Кам`янського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та їх посадових осіб, боржник – ОСОБА_2 .
        ОСОБА_1 просила:
- визнати бездіяльність державної виконавчої служби та її посадових осіб, а саме: державного виконавця Максименко Сергія Вікторовича, головного державного виконавця Дяченко Мирославу Вікторовичу, державного виконавця Войтенко Анастасію Сергіївну, державного виконавця Глущенко Віліну Миколаївну та державного виконавця Чабаненко Альону Анатоліївну, такою, що порушує вимоги Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2015 по цивільній справі № 397/868/15-ц;
- зобов`язати державного виконавця органу державної виконавчої служби: вжити передбачених законодавством заходів з примусового виконання рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2015 по цивільній справі № 397/868/15-ц, усунути порушення (поновити порушене право) та провести перерахунок по всіх видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з дня подачі заяви до суду 07 липня 2015 року до повноліття сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити строки виконання;
- зобов`язати державного виконавця органу державної виконавчої служби повідомити стягувача про вжиті ним заходи з приводу виконання рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2015 по цивільній справі № 397/868/15-ц, шляхом направлення відповідної інформації за адресою стягувача;
- поновити їй строк на подання даної скарги.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, з підстав пропуску строку передбаченого пунктом «а» частини 1 статті 449 ЦПК України. 
В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду. 
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це  сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.
Констатуючи, що заявниця пропустила строк звернення до суду, суд не визначив час, з якого почався перебіг такого строку, тим самим не встановив чи дійсно був пропущений цей строк і на скільки.
Окрім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. 
Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 23 жовтня 2019 року у справі № 127/2-2177/2005 (провадження № 61-38328св18) та від 08 липня 2020 року у справі № 589/6044/13 (провадження № 61-35606св18). Зважаючи на те, що предметом скарги є оскарження бездіяльності державної виконавчої служби та її посадових осіб щодо не здійснення перерахунку заборгованості по аліментам, а не рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такого розрахунку, в даному випадку не можливо встановити початок перебігу десятиденного строку звернення до суд.
З огляду на вказане, висновок щодо пропуску строку звернення до суду не ґрунтується на досліджених і встановлених судом обставинах справи, апеляційний суд вважає його помилковим.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити.
Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15.06.2022.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський О.Л. Карпенко