ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року		Справа № 380/19677/21 пров. № А/857/8380/22	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Курильця А.Р., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання – Гриньків І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на державній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року (суддя Клименко О.М., м.Львів, повний текст складено 2 травня 2022 року), -
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської митниці (далі – Митниця) в якому просив визнати протиправними та скасувати:
накази відповідача «Про звільнення ОСОБА_1 » від 06.09.2021 №325-о (далі – Наказ №325-о) та «Про проведення розрахунку ОСОБА_1 від 22.09.2021 №374-о (далі – Наказ №374-о);
поновити позивача на державній службі на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Мостиська» Митниці (далі – Посада) з 23.09.2021;
стягнути з Митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 23.09.2021 по день поновлення на роботі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі із посиланням на окремі обставини справи вказує, що ОСОБА_1 не виконано завдання визначених у Завданнях на випробувальний термін щодо забезпечення ним якісного виконання визначених форм митного контролю, а також успішного проходження у встановленому порядку перевірки на доброчесність. Зазначає, що судом першої інстанції неповно та однобічно надано оцінку документам та встановленим у них фактах за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно позивача, які свідчать про невідповідність державного службовця займаній Посаді. Також звертає увагу на те, що в абзаці 2-4 на сторінці 11 рішення суду вказана редакція норми частини шостої статті 35 Закону України «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VIII) яка втратила чинність. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про звільнення позивача не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), а відтак Накази №№325-о та №374- о є протиправними та підлягають скасуванню.
Такі висновки суду першої інстанції по суті спору відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане рішення суду не може бути залишено без змін, з таких міркувань.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац шостий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 №9 (далі - Постанова) на суд покладено обов`язок охороняти конституційні права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, а відповідно до пункту 18 вказаної Постанови при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 01.07.2021 на підставі наказу «По особовому складу» від 29.06.2021 №22-о (далі – Наказ №22-о) позивача призначено на Посаду шляхом укладення контракту про проходження державної служби в порядку переведення з Галицької митниці Держмитслужби (т.1 а.с.162).
Згідно пункту 6 Наказу позивачу встановлено випробування на вищевказаній Посаді строком шість місяців з 01.07.2021 по 31.12.2021.
29.06.2021 між Митницею та ОСОБА_1 укладено Контракт про проходження державної служби №246 (далі – Контракт) на Посаді та затверджено 29.06.2021 в.о. начальника Митниці Завдання на випробувальний термін Посада ОСОБА_1 (далі – Завдання; т.1 а.с.39-49) .
Листом Митниці від 16.08.2021 №7.4-1/12/10/4075, який 16.08.2021 було надіслано на електронну пошту позивача повідомлено про наступне: «Відповідно до частини шостої статті 35 Закону №889-VIII повідомляю Вас, що у зв`язку із встановленням невідповідності Вас займаній Посаді, Вам буде припинено державну службу та звільнено із займаної Посади на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону №889-VIII та припинено дію Вашого Контракту, не раніше ніж через сім днів від дати ознайомлення з цим листом» (т.1 а.с.55).
Згідно Наказу №325-о у зв`язку з невиконанням пунктів 4, 5, 10 Контракту, пунктів 5 та 9 Завдань, вирішено припинити державну службу та звільнити ОСОБА_1 з Посади в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній Посаді протягом строку випробування, відповідно до пункту 2 частини першої статті 87 Закону №889-VIII та припинити дію Контракту у зв`язку із звільненням позивача відповідно до пункту 2 частини першої статті 87 Закону №889-VIII (т.1 а.с.57-58).
Підставами для прийняття Наказу №325-о визначено:
1) Доповідну записку начальника відділу внутрішньої безпеки Митниці Пшеничного Ю.І. за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 28.07.2021 (далі – Доповідна записка);
2) Контракт;
3) Статті 31-1, пункту 2 частини першої та п`ятої статті 87 Закону №889-VIII;
4) Наказ №22-о;
5) Завдання;
6) Протокол про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 16.08.2021;
Згідно Наказу №374-о вирішено вважати датою звільнення ОСОБА_1 , Посада 22.09.2021 (т.1 а.с.59-60).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої та третьої статті 569 Митного кодексу України (далі – МК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон №889-VІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Статтею 35 Закону №889-VІІІ встановлено, що в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку (частина перша).
Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців (частина третя).
У разі незгоди особи з рішенням про встановлення випробування вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. Якщо конкурсною комісією такого кандидата не визначено, проводиться повторний конкурс (частина четверта).
Суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді (частина шоста).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.
Статтею 26 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) передбачено, що при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.
У період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. Суб`єкт призначення має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено.
Випробувальний строк власне і надається для того, щоб особа проявила себе на новопризначеній посаді в усіх аспектах як кваліфікований і відповідальний працівник. Те, наскільки добре державний службовець справляється зі своїми обов`язками, оцінює насамперед суб`єкт призначення. Водночас, для висновку про невідповідність займаній посаді повинні бути достатні очевидні (фактичні) підстави, на основі яких можна пересвідчитися у тому, наскільки обґрунтованими є висновки суб`єкта призначення.
Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 809/1157/17, 22 квітня 2020 року у справі № 2140/1369/18,  16 жовтня 2020 року у справі № 489/548/17.
Також, як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, висновок про невідповідність працівника займаній посаді має бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова від 8 жовтня 2020 року у справі № 817/3203/15, від 27 травня 2020 року у справі № 817/44/17).
Матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття Наказу №325-о про звільнення позивача слугували Доповідна записка за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 28.07.2021 та попередження про звільнення від 16.08.2021 №7.4-1/12/10/4075.
Зі змісту даної Доповідної записки слідує, що за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів комісією встановлено, що Посада, ОСОБА_1 , під час здійснення службової діяльності допущено неодноразові (систематичні) факти не виконання обов`язків державного службовця, визначених статтею 8 Закону №889-VIII, статтею 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 3.7., 3.13 Правил етичної поведінки в Державній митній службі України, затверджених Наказом Держмитслужби від 15.12.2020 №577 (далі – ПЕП), а також положень пунктів 4, 10 Контракту та Завдань, визначених пунктами 5 та 9 Завдань при здійсненні ним митного контролю та митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та особистого користування, які переміщувались через митний кордон України.
Також комісією встановлений факт не надання позивачем повної та достовірної інформації у пункті 8 Анкети доброчесності посадової особи Держмитслужби, а саме відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за ознаками частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), чим порушено вимоги пунктів 3, 4 та 8.5 Розділу II «Порядку здійснення контролю за дотриманням посадовими особами Державної митної служби України законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби», затвердженого наказом Держмитслужби від 14.07.2021 № 530 (далі – Порядок №530, Наказ №530 відповідно) та пункту 3.13 ПЕП, свідчить про не доброчесну поведінку, яка проявляється у не спроможності дотримуватись спеціальних вимог порядності, чесності, справедливості, підзвітності, а також у не відповідальності посадової особи Держмитслужби.
Як уже зазначено вище, відповідно до пункту 6.1. Наказу №22-о ОСОБА_1 встановлено випробування, термін якого становить шість місяців з 01.07.2021 по 31.12.2021.
Виходячи з наведеного вище, позивачем не виконано завдання, визначені пунктами 5 та 9 Завдань щодо забезпечення ним якісного виконання визначених форм митного контролю, а також успішного проходження у встановленому порядку перевірки на доброчесність в порядку, визначеному Наказом № 530.
З урахуванням викладеного вище, рекомендовано:
1. Згідно пункту 13.4.1 Розділу І Порядку №530 підтвердити не дотримання принципу доброчесності Посада, ОСОБА_1 ;
2. Відповідно до пункту 13.4.2 Розділу 1 Порядку №530 вжити управлінських заходів кадрового характеру:
доручити управлінню по роботі з персоналом Митниці на підставі результатів проведених контрольних заходів, на підставі пункту 2 статті 87 Закону № 889-VIIІ, підготувати проект наказу про завершення строку випробування та встановлення не відповідності займаній Посаді ОСОБА_1 .
Щодо не виконання обов`язків державного службовця позивачем, а також положень пунктів 4, 10 Контракту та завдань, визначених пунктами 5 та 9 Завдань на випробувальний термін, суд враховує наступне.
Так, передумовою для таких висновків відповідача слугувало те, що Комісією, створеною відповідно до наказу Митниці від 23.07.2021 № 98, проведено перевірку з окремих питань дотримання посадовими особами митного поста «Мостиська» Митниці вимог «Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю», затвердженого наказом від 31.07.2015 № 684 (далі – Порядок №684), та встановлення фактів неналежного виконання посадових обов`язків, в частині забезпечення виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками при проведенні митного контролю та оформленні товарів та транспортних засобів про що складено Акт про результати перевірки з окремих питань від 28.07.2021 № 7.4-17/22/85.
Як слідує зі змісту даного Акту, зокрема, відображених у пункті 7.3 щодо позивача, вказано про систематичне неналежне виконання вимог пунктів 13 та 26 «Порядку здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 370, підпункту 3 пункту 1 розділу XII Порядку № 684.
Таке систематичне невиконання вимог вказаних Порядків виразилось у тому що як зазначено у Акті ОСОБА_1 під час здійснення митних формальностей 08.07.2021 стосовно транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_1 до пропуску цього транспортного засобу прикріплена фотографія іншого транспортного засобу , до акту про проведення огляду не внесено достовірних та повних відомостей про здійснення фотографування, а також не збережено файлів із результатами здійснення фото-зйомки на сервері, не прикріплено таких файлів до інформації про переміщення транспортного засобу через митний кордон.
Ним же, під час здійснення митних формальностей 10.07.2021 стосовно транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_2 до пропуску цього транспортного засобу прикріплена фотографія іншого транспортного засобу, до акту про проведення огляду не внесено достовірних та повних відомостей про здійснення фотографування, а також не збережено файлів із результатами здійснення фото-зйомки на сервері, не прикріплено таких файлів до інформації про переміщення транспортного засобу через митний кордон.
Також ОСОБА_1 під час здійснення митних формальностей 06.07.2021 стосовно транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_3 здійснено цифрову фотозйомку, за результатами якої можливо ідентифікувати лише реєстраційний номер транспортного засобу, ступінь (повноту) його завантаженості транспортного засобу
Вказано, що зазначені дії мають ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Натомість, мотиви звільнення позивача свідчать не про дисциплінарний проступок, а саме про невідповідність позивача займаній посаді. Тобто звільнення з підстав невідповідності займаній посаді протягом випробувального терміну і звільнення у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку є самостійними підставами.
Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 лютого 2021 року у справі №260/26/19.
У пункті 8.7 даного Акту запропоновано для встановлення фактів недотримання принципу доброчесності та/або умов Контракту ОСОБА_1 передати копії матеріалів перевірки комісії з контролю за дотриманням посадовими особами Митниці законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби, за фактами порушень, наведених в пункті 7.3 цього Акта (пункт 8.7 Акта).
Враховуючи наведені обставини, судом першої інстанції вірно вказано на те, що метою даної перевірки було з`ясування дотримання посадовими особами митного поста «Мостиська» Митниці вимог Порядку № 684 та встановлення фактів неналежного виконання посадових обов`язків в частині забезпечення виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками при проведенні митного контролю та оформленні товарів та транспортних засобів з реєстраційними номерами, перелік яких визначено у Акті, а не встановлення фактів недотримання принципу доброчесності та/або умов контракту проходження державної служби.
Також комісією встановлено факт не надання ОСОБА_1 повної та достовірної інформації у пункті 8 Анкети доброчесності посадової особи Держмитслужби, а саме відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за ознаками частиною першою ст. 130 КУпАП, чим порушено вимоги пунктів 3, 4 та 8.5 Розділу II Порядку № 530 та пункту 3.13 ПЕП.
Саме у зв`язку з невиконанням пунктів 4, 5, 10 Контракту, пунктів 5 та 9 Завдань, відповідачем прийнято Наказ №325-о та припинено дію Контракту.
З матеріалів справи видно, що 17.07.2021 позивачем було заповнено та подано відповідачу Анкету доброчесності посадової особи Держмитслужби та надано (підписано) згоду посадової особи Держмитслужби про можливість проведення контрольних заходів.
Як передбачено пунктом 21 Контракту дія цього Контракту припиняється: у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт; за ініціативою особи або за угодою сторін; за ініціативою державного органу - у разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього Контракту; у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 Закону №889-VIII, та з інших підстав, визначених законодавством. У разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього Контракту державний орган повідомляє особі про припинення цього Контракту не пізніше ніж за сім календарних днів до такого припинення.
Згідно пункту 22 Контракту неналежним виконанням або невиконанням особою цього Контракту вважається:
невиконання посадовою особою завдання (завдань) у строки, визначені Графіком виконання завдань;
недосягнення особою ключових показників завдання (завдань);
невиконання додаткових умов цього Контракту.
Пункт 4 Контракту передбачає спеціальні вимоги до особи, яка призначається на посаду державної служби.
Саме пункт 5 Контракту «Предмет контракту» містить перелік завдань особи, з якою укладено Контракт, а не Завдання, які затверджені 29.06.2021 в.о. начальника Львівської митниці.
Пунктом 10 Контракту визначено обов`язки особи, яка призначається на посаду державної служби.
Однак, як вірно враховано судом першої інстанції у Доповідній записці не міститься посилання, який з пунктів Контракту позивачем не дотримано. Суд звертає увагу, що особливості порядку заповнення анкети доброчесності, так і успішне проходження перевірки на доброчесність, як обов`язок чи завдання позивача як державного службовця у пунктах 4 та 10 Контракту не зазначені.
Також у Доповідній записці не міститься відомостей про недотримання позивачем п. 5 Контракту, проте його невиконання ОСОБА_1 безпідставно зазначено у спірному Наказі №325-о.
Верховний Суд у постанові від 4 лютого 2021 року у справі №826/13700/18 зазначив, що у період випробувального строку суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатність виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. Суб`єкт призначення має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено.
Як зазначено вище, висновок про невідповідність працівника займаній посаді має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.
Відтак оцінку тому, наскільки добре державний службовець виконує свої обов`язки здійснює, насамперед, суб`єкт призначення. Водночас для висновку про невідповідність займаній посаді повинні бути достатні очевидні (фактичні) підстави, на основі яких можна пересвідчитися у тому, наскільки обґрунтованими є висновки суб`єкта призначення.
Отже, суб`єкт призначення, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми. Водночас завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника про те, що суд першої інстанції на сторінці 11 рішення суду в абзаці 2 неправильно застосував норму частини шостої статті 35 Закону №889-VIII.
Станом на час виникнення спірних відносин, частиною шостою статті 35 Закону №889-VIII передбачено, що суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних.
Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 №117-IX (далі – Закону №117-IX), який набрав чинності 25.09.2019 у статті 35 Закону №889-VIII частині шостій слова «із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді» виключено. 
Виходячи з викладеної норми, висновки суду щодо того, що у попередженні про звільнення від 16.08.2021 №7.4-1/12/10/4075 не було зазначено підстав невідповідності позивача займаній посаді є помилковими, з огляду на те, що норма частини шостої статті 35 Закону №889-VIII, з урахуванням змін внесених Законом №117-IX, не передбачала зазначення підстав невідповідності займаній посаді.
Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції з цих підстав, виклавши її в редакції цієї постанови.
В іншій частині висновків суду першої інстанції щодо безпідставності звільнення позивача з Посади, в розрізі обставин, що викладені вище, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості висновку суб`єкта призначення про невідповідність позивача займаній Посаді.
Щодо задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 106450,30 грн, то апелянт в цій частині вимог не наводить жодних заперечень, а тому апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення
Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції даної постанови.
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 14 липня 2022 року.